КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

апеляційне провадження №33/824/1572/2022
справа №760/14499/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
24 жовтня 2022 року                                                                                                       м.Київ

 Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поліщук Н.В., розглянувши апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 14 січня 2022 року 
у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ознаками порушення митних правил, передбачених частиною 1 статті 483 Митного кодексу України, 
 
встановив:
 
Відповідно до даних протоколу про порушення митних правил №0195/10000/21 від 12 лютого 2021 року, складеного Державною митною службою України, убачається наступне:
04 грудня 2020 року Київською митницею Держслужби отримано лист Державної митної служби України від 04 грудня 2020 року №15/15-02-03/7.8/1818, яким надіслано відповідь митних органів Королівства Швеції на запит про надання адміністративної допомоги стосовно перевірки автентичності документів, що надавались при ввезенні на митну територію України та митному оформленні автомобіля марки «BMW» модель «320d Xdrive» номер кузова     НОМЕР_2 .
У відповідності до інформації, наявної в АСМО «Інспектор», встановлено, що 16 грудня 2019 року громадянин України ОСОБА_1 через пункт пропуску «Ягодин - Дорогуск» митного посту «Ягодин» Волинської митниці Держмитслужби, ввіз на митну територію України товар, а саме: «автомобіль марки «BMW» модель «320d Xdrive» номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 ».
У якості підстави для переміщення вказаного транспортного засобу через митний кордон України громадянин ОСОБА_2 подав митним органам України свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 05 грудня 2019 року, видане компетентними органами Королівства Швеція, фактуру (invoice) NYJ046 від 13 грудня 2019, виданий компанії «Global Triangle AB», BOX 417, 124 04 Bandhagen, Sweden» (продавець), згідно якого автомобіль марки «BMW» модель «320d Xdrive» номер кузова НОМЕР_2 був реалізований для громадянина України «Налапко Арсентія». Вартість вищезазначеного транспортного засобу відповідно до фактури (invoice) NYJ046 від 13 грудня 2019 становить 14 800 доларів США.
18 грудня 2019 року посадовою особою митного поста «Житомир» Київської митниці Держмитслужби за митною декларацією типу ІМ40ДЕ UA100530/2019/075138, проведено митне оформлення товару: «легковий автомобіль:- марка BMW;- модель 320d Xdrive;- номер кузова - НОМЕР_2 , який відповідно до фактури (invoice) NYJ046 від 13 грудня 2019 року слідував на адресу « ОСОБА_3 , паспорт НОМЕР_5 від 07 вересня 1996 року, виданий Богунським PB УМВС України в Житомирській обл.», за ціною 14 800 доларів США (або еквівалент 347 770,34 гривні курсом НБУ на час переміщення транспортного засобу через митний кордон України).
Водночас, за результатом опрацювання інформації та копій документів, наданих митними органами Королівства Швеція, встановлено, що автомобіль марки «BMW» 320d Xdrive номер кузова НОМЕР_2 , придбано у компанії «Global Triang АВ», 559061 4250 BOX 417, 124 04 Bandhagen, Sweden», громадянином України ОСОБА_4 , АДРЕСА_2 за ціною 146 000 шведських крон згідно фактури (faktura) №757 від 02 грудня 2019 року.
Громадянин України ОСОБА_2 під час ввезення на митну території України товару автомобіля марки «BMW» модель «320d Xdrive» номер кузова НОМЕР_2 надав митним органам України фактуру (invoice) NYJ046 від 13 грудня 2019 з ціною 14 800 доларів США, який компанія Global Triangle АВ», BOX 417, 124 04 Bandhagen, Sweden», не видавала.
Таким чином, громадянин України ОСОБА_2 вчинив дії спрямовані на переміщення товару, а саме: автомобіля марки «BMW» модель «320d Xdrive» номер кузова НОМЕР_2 , вартістю 146 000 шведських крон (або еквівалент 366 874,64 гривні за курсом НБУ на час переміщення транспортного засобу через митний кордон України) через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу як підстави для переміщення документів, що містять неправдиві відомості щодо, одержувача товару, а так само вартості товару, відомостей необхідних для визначення його митної вартості.
Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 14 січня 2022 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 483 Митного Кодексу України закрито за відсутності в цього діях складу адміністративного правопорушення.
Не погодившись з прийнятою постановою, Митним органом подано апеляційну скаргу. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не прийняті до уваги та не враховані обставини справи та докази, що підтверджують вину ОСОБА_1 , а саме:
протокол про порушення митних правил №0195/10000/21 від 12 лютого 2021 року;
відповідь митних органів Швеції щодо обставин та товаросупровідних документів щодо продажу транспортного засобу та розрахунків;
товаросупровідні документи, подані до митного оформлення та перетину митного кордону України, які  відрізняться від документів наданими митними органами Швеції.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав письмові пояснення, в яких зазначив, що діяв як перевізник відповідно до виданої довіреності. При митному оформленні були подані всі документи, що передбачені законодавством, та які були належним чином оформленими. Подані документи не містили розбіжностей та були прийняті працівниками митниці. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін постанову суду першої інстанції. 
Відповідно до частини 5 статті 529 Митного кодексу України постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.
Відповідно до частини 1 статті 483 МК України:
1. Переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, -
тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
Закриваючи провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил суд першої інстанції вказав, що у матеріалах справи відсутні та не надавались суду будь-які належні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 , вчинив протиправні дії та має нести відповідальність за дані, що містяться у товаросупровідних документах на переміщення товарів на територію України, тобто за дії,  спрямовані на приховування від митного контролю та які б утворювали об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 483 МК України.
Відповідно до положень статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Згідно із статтею  487 МК України провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Завданнями провадження у справах про порушення митних правил, як це передбачено статтею 486 МК України, є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Судом установлено, 14 грудня 2020 року ФОП ОСОБА_5 до митних органів України подана митна декларація IM40EE UA100530/2019/074245. З даних декларації убачається, що об`єктом декларування є автомобіль «BMW» 320d Xdrive номер кузову НОМЕР_2 за ціною 14 800 доларів США, що еквівалентно 348 736,48 гривень, одержувачем товару є ОСОБА_1 (а.с.4).
18 грудня 2020 року ФОП ОСОБА_5 до митних органів України подано митну декларацію IM40ДЕ UA100530/2019/75138. З даних декларації убачається, що об`єктом декларування є автомобіль «BMW» 320d Xdrive номер кузову НОМЕР_2 за ціною 14 800 доларів США, що еквівалентно 352 028,06 гривень, одержувачем товару є ОСОБА_1 (а.с.5).
З даних інвойсу NYJ46 від 13 грудня 2019 року убачається, що ОСОБА_3 придбав автомобіль «BMW» 320d Xdrive номер кузову НОМЕР_2 за ціною 14 800$ (а.с.6).
Відповідно до статті 495 МК України:
1. Доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:
1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;
2) поясненнями свідків;
3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;
4) висновком експерта;
5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
2. Посадова особа митного органу, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Відповідно до статті 251 КУпАП:
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Так, підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів. Підробленими вважають як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів. Незаконно одержаними визнають документи, які особа отримала за відсутності законних підстав або з порушенням установленого порядку. Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 03.06.2005 року (із змінами, внесеними згідно із постановою Пленуму ВСУ №8 від 30.05.2008), не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України.
Відповідно до статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 483 МК України, характеризується прямим умислом, тобто особа, яка його вчинила, усвідомлювала обставини і характер незаконного переміщення нею товарів через митний кордон України, та бажала перемістити їх через митний кордон України з порушенням установленого порядку.
Разом з цим, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність доказів у підтвердження умисної форми вини ОСОБА_1   під час надання до митного оформлення документів.
Так, матеріали справи не містять доказів на підтвердження обізнаності ОСОБА_6 про те, що фактура (invoice) NYJ046 від 13 грудня 2019 року компанією Global Triangle АВ», BOX 417, 124 04 Bandhagen, Sweden» не видавалась.
Надаючи юридичну оцінку діям ОСОБА_1 , суд першої інстанції у мотивувальній частині судового рішення зазначив про те, що відсутні докази на підтвердження того, що у діях останнього наявний умисел, що відповідно вказує на відсутність суб`єктивної сторони складу порушення, передбаченого частиною 1 статті 483 МК України в діях ОСОБА_1 .  Не надано таких доказів представником митниці і до суду апеляційної інстанції.
Вказаним обставинам суд дав належну та об`єктивну оцінку, про що змістовно та вмотивовано зазначив в оскаржуваному рішенні. Апеляційна скарга не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції.
Відтак висновок суду першої інстанції про відсутність у діях  ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частою 1 статті 483 МК України ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи, відповідно до положень статей 245, 251, 252 та 280 КУпАП і являється правильним.
            Керуючись статтями 529, 530 МК України, статтями 293, 294  КУпАП, апеляційний суд -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби  залишити без задоволення.
 
Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 14 січня 2022 року залишити  без змін.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                          Н.В. Поліщук