П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/33401/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Горовенко А.В. 
Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
14 жовтня 2022 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Ватаманюка Р.В. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Подільського  міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Подільського  міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
В жовтні 2021 року позивач звернулась до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Подільського  міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу від 28 вересня 2021 року №309137.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 14 червня 2022 року позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу №309137 від 28.09.2021.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у сумі розміром 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 (нуль) коп.
Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 20 серпня 2021 видано направлення №012510 на проведення рейдової перевірки транспортних засобів, усіх форм власності та видів діяльності, що здійснюють перевезення пасажирів та вантажів, Закону України "Про автомобільний транспорт", Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту на адміністративній території автомобільної дороги М-14, "Одеса-Мілітополь-Новоазовськ" 203км+500м., автомобільної дороги М-14 "Одеса-Мілітополь-Новоазовськ" 232 км+800 м, в період з 23.08.2021 по 30.08.2021.
Посадовими особами Південно міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Херсонської області 27 серпня 2021 року проведено перевірку транспортного засобу щодо додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, марки MAN, державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом марки GEN TRAIL реєстраційний номер НОМЕР_2 .
За результатами проведеної перевірки складено акт від 27.08.2021 №300858, в якому зафіксовано, що при перевірці зазначенеого транспортного засобу, під керуванням водія - ОСОБА_2 , відповідно до посвідчення водія НОМЕР_3 від 06.03.2019, встановлено порушення вимог чинного законодавства: перевезення вантажу згідно з товарно-транспортною накладною №б/н від 26.08.2021 з перевищенням вагових обмежень, а саме навантаження на одиночну вісь складає 12200 кг, чим порушено п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001. У тому числі порушення, відповідальність за які передбачена абз.15 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу.
На підставі наданих під час перевірки документів перевіряючими встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , транспортний засіб марки MAN, державний номерний знак НОМЕР_1 належить ОСОБА_3 .
За результатами проведеного габаритно-вагового контролю складений розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №0050828 від 27.08.2021 на суму 58,86 євро.
Крім того, під час проведення перевірки складено:
- акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0050828 від 27.08.2021;
- довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0067015 від 27.08.2021;
- квитанції зважування від 27.08.2021.
Зазначені документи передано начальнику Подільського міжрегіонального управління Укртансбезпеки для вирішення питання щодо притягнення перевізника до адміністративно-господарської відповідальності.
Відповідач, 16.09.2021 направив позивачу лист за вих.№75076/21.2/24-21 від 10.09.2021, в якому повідомив про розгляд 28.09.2021 справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт. Вказаний лист та копія акту перевірки №300858 від 27.08.2021 направлені на адресу позивача рекомендованим листом №1001428548272 з повідомленням про вручення.
У зв`язку з тим, що позивач до Подільського міжрегіонального управління Укртансбезпеки не з`явилась, додаткових пояснень, інформації та документів не надала, то 28.09.2021 начальником Подільського міжрегіонального управління Укртансбезпеки  розглянуто акт перевірки та винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 28.09.2021 №309137, відповідно до якої до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі розміром 17000 грн.
Вважаючи дії відповідача щодо винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, згідно Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103, Укртрансбезпеки є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
Пунктом 4 зазначеного Положення визначено, що основними завданнями Укртрансбезпеки є, серед іншого, здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському, електричному, залізничному, морському та річковому транспорті.
Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі - Закон №2344-ІІІ), Закон України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 №3353-XII (далі - Закон №3353-XII), Закон України, "Про автомобільні дороги" від 08.09.2005 №2862-IV (далі - Закон №2862-IV), Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. №671 від 27.06.2007 №879 (далі - Порядок №879), Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі - Правила №30), Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР України №1306), Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).
Нормами ст.5 Закону №2344-ІІІ основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.
Згідно ст.6 Закону №2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Порядком №1567 визначено процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
Відповідно п.15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.
Статтею 48 Закону №2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Нормами абз.15 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Тобто, відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів застосовується саме до автомобільних перевізників.
Відтак, визначальним в межах розгляду даної справи суд вважає встановлення факту того, чи є позивач автомобільним перевізником в розумінні положень Закону №2344-III, адже основні доводи позивача полягають саме в тому, що відповідач протиправно застосував адміністративно-господарський штраф до неналежного суб`єкта правопорушення.
Згідно ст.1 Закону №2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Статтею 33 Закону №2344-III визначено, що автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах.
Отже, суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, у тому числі за надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 Закону №2344-III, є автомобільний перевізник, який здійснює за власний кошт перевезення вантажів.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , позивач є власником автомобіля марки MAN TGS 18.440 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 .
Проте, 23.10.2019 між позивачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 укладено договір позички транспортного засобу від 23.10.2019  згідно з яким позивач як "Позичкодавець" передала "Користувачу" (фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 ) у безоплатне користування на строк 36 місяців з моменту передачі транспортний засіб марки MAN TGS 18.440, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 .
Позивач, для підтвердження передачі транспортного засобу в користування, подала до суду Акт передачі транспортних засобів  від 23 жовтня 2019 року, що є додатком до договору позички транспортного засобу від 23.10.2019, що підтверджують отримання у користування транспортного засобу згідно з договору позички транспортного засобу від 23.10.2019.
Відтак, на момент перевірки - 27.08.2021, транспортний засіб перебував у користуванні фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на умовах позики, яка використовувала його у своїй господарській діяльності для здійснення перевезень.
Крім того, відповідно до товарно-транспортної накладної від 26.08.2021 вказано, що ТОВ "Агро-Альянс" є автомобільним перевізником.
Приписами частини першої статті 50 Закону від 05.04.2001 №2344-III, визначено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).
Отже, товарно-транспортна накладна від 36.08.2021 вважається самостійним документом, що підтверджує перевезення і свідчить про те, що в даному випадку не позивач, як власник транспортного засобу, є автомобільним перевізником.
Посилання скаржника на те, що при здійсненні перевірки водій не надав працівникам Укртрансбезпеки договір оренди транспортного засобу, не повідомив, що є працівником іншої юридичної особи, а також не пояснив, що здійснює перевезення інша юридична особа, суд вважає необґрунтованими.
Слід зазначити, що позивач не може жодним чином впливати на поведінку водія. Крім того, водій ОСОБА_2 не перебуває з  позивачем, ні в трудових, ані в цивільно-правових відносинах.
Пунктом 25 Порядку №1567 визначено, що справа про порушення розглядається в органі, державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Положеннями п.26 Порядку №1567 встановлено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.
Пунктом 27 Порядку № 1567 встановлено, що у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.
Відтак, на орган державного контролю покладено обов`язок повідомити уповноважену особу суб`єкта господарювання про час і місце розгляду справи про порушення одним із способів: під розписку або рекомендованим листом із повідомленням. Справа розглядається за участю уповноваженої особи суб`єкта господарювання за виключенням випадку коли уповноважена особа, яка належним чином повідомлена про дату і час розгляду справи, не з`явилася.
У разі відсутності інформації щодо вручення суб`єкту господарювання повідомлення про розгляд справи можливість розгляду справи про порушення без участі суб`єкта господарювання Порядком №1567 не передбачена.
З наданого відповідачем рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №1001428548272 про направлення супровідного листа від 10.09.2021 на адресу позивача вбачається, що поштове відправлення було вручено адресату 06.10.2021, тобто через 8 календарних днів після того як 28.09.2021 була винесена оскаржувана постанова.
Отже, відповідач маючи реальну можливість перевірити вручення даного листа позивачу, не переконався у врученні такого та безпідставно розглянув справу без участі позивача та прийняв оскаржувану постанову.
Відтак, постанова Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу №309137 від 28.09.2021 є протиправною та підлягає скасуванню.
Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315,316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається. 

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Подільського  міжрегіонального управління Укртрансбезпеки залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 червня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

          
Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сапальова Т.В.    Ватаманюк Р.В.