Постанова  
Іменем України
 
19 жовтня 2022 року
м. Київ
 
справа № 2-1105/10
 
провадження № 61-19386св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт»,
заінтересовані особи:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 13 жовтня 
2021 року у складі колегії суддів: Максюти І. О., Василишин Л. В., 
Горейко М. Д., 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 
Короткий зміст заяви 
У квітні 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» (далі - ТОВ «ФК «Форінт») подало заяву про залучення до справи, здійснення процесуального правонаступництва та заміну стягувача за виконавчими документами.
Заяву мотивовано тим, що 07 червня 2010 року рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області у справі № 2-1105/2010 позовну заяву АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено та стягнуто солідарно зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» 1 524 410,12 грн заборгованості за генеральною кредитною угодою від 16 травня 2006 року № 010/14-20/523, із змінами згідно з додатковою угодою від 27 серпня 2008 року № 010/14-20/523/1 та кредитним договором від 27 серпня 2008 року № 014/14-10/433G010/14-20/523, що укладені 
в межах цієї генеральної кредитної угоди, в тому числі за рахунок заставленого майна (нежитлові приміщення в цілому магазин (цегла), загальною площею 114,3 кв. м, що розташовані в будинку АДРЕСА_1 ) та 1 970,00 грн судових витрат.
18 червня 2010 року на виконання вищевказаного рішення, Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області видано виконавчі листи 
№ 2-1105/2010 щодо боржника ОСОБА_1 та боржника ОСОБА_2 
08 грудня 2016 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Вектор Банк» укладено договір факторингу (портфельного відступлення прав вимоги), згідно з умовами якого АТ «Вектор Банк» передав (сплатив) 
АТ «Райффайзен Банк Аваль» загальну вартість прав вимоги, 
а АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступив АТ «Вектор Банк» права вимоги за генеральною кредитною угодою від 16 травня 2006 року № 010/14-20/523 та укладеним в її межах кредитним договором від 27 серпня 2008 року 
№ 010/14-10/433G014/14-20/523, в обсязі та на умовах, що існували на дату відступлення прав вимоги, в тому числі вимоги, задоволені рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 червня 2010 року у справі № 2-1105/2010.
08 грудня 2016 року між АТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Форінт» укладено договір факторингу (портфельного відступлення прав вимоги), згідно 
з умовами якого ТОВ «ФК «Форінт» передало (сплатило) АТ «Вектор Банк» загальну вартість прав вимоги, а АТ «Вектор Банк» відступив ТОВ «ФК «Форінт» права вимоги за генеральною кредитною угодою від 16 травня 2006 року № 010/14-20/523 та укладеними в її межах кредитним договором 
від 27 серпня 2008 року № 010/14-10/433G014/14-20/523, в обсязі та на умовах, що існували на дату відступлення прав вимоги, в тому числі вимоги, задоволені рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 червня 2010 року у справі № 2-1105/2010.
Крім того, 08 грудня 2016 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» 
та АТ «Вектор Банк» укладено договір відступлення прав за договорами поруки, згідно з умовами якого, у зв`язку з укладенням зазначеного вище договору факторингу (портфельне відступлення прав вимоги), 
АТ «Райффайзен Банк Аваль» передав, а АТ «Вектор Банк» прийняло права за договором поруки від 27 серпня 2008 року № G010/14-20/523-252, укладеним між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 , на забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за генеральною кредитною угодою від 16 травня 2006 року № 010/14-20/523 та укладеними в її межах кредитним договором від 27 серпня 2008 року 
№ 010/14-10/433G014 /14-20/523.
Також 08 грудня 2016 року між АТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Форінт» укладено договір відступлення прав за договорами поруки згідно з умовами якого, у зв`язку з укладенням зазначеного вище договору факторингу (портфельне відступлення прав вимоги), АТ «Вектор Банк» передало, 
а ТОВ «ФК «Форінт» прийняв права за договором поруки від 27 серпня 
2008 року № G010/14-20/523-252, укладеним між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 на забезпечення виконання зобов`язань 
ОСОБА_1 за генеральною кредитною угодою від 16 травня 2006 року 
№ 010/14-20/523 та укладеним в її межах кредитним договором 
від 27 серпня 2008 року № 010/14-10/433G014 /14-20/523.
Сторонами у повному обсязі виконані зобов`язання за договором (портфельне відступлення прав вимоги) від 08 грудня 2016 року.
Таким чином, відповідно до статей 512, 514, 517 ЦК України 
АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило на користь АТ «Вектор Банк», 
а останній у свою чергу - на користь ТОВ ФК «Форінт» права вимоги за генеральною кредитною угодою від 16 травня 2006 року № 010/14-20/523 
та укладеними в її межах кредитним договором від 27 серпня 2008 року 
№ 010/14-10/433G014/14-20/523, договором поруки від 27 серпня 2008 року № G010/14-20/523-252, зі змінами і доповненнями та укладеними додатковими угодами до них, в результаті чого виникає необхідність 
у процесуальному правонаступництві та заміні стягувача АТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «ФК «Форінт».
Ураховуючи зазначене, ТОВ «ФК «Форінт» просило суд:
- залучити до справи ТОВ «ФК «Форінт» та здійснити процесуальне правонаступництво щодо позивача АТ «Райффайзен Банк Аваль»; 
- замінити стягувача за виконавчим листом № 2-1105/2010, виданим 
18 червня 2010 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області (стосовно боржника ОСОБА_1 ) на виконання рішення 
від 07 червня 2010 року у справі № 2-1105/2010, а саме: АТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТОВ «ФК «Форінт»; 
- замінити стягувача за виконавчим листом № 2-1105/2010, виданим 
18 червня 2010 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області (стосовно боржника ОСОБА_2 ) на виконання рішення 
від 07 червня 2010 року у справі № 2-1105/2010, а саме: АТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТОВ «ФК «Форінт»;
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції 
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області 
від 28 травня 2021 року у складі судді Миговича О. М. заяву ТОВ «ФК «Форінт» задоволено. 
Замінено стягувача з АТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «ФК «Форінт» 
за виконавчими листами № 2-1105/2010, виданими 18 червня 2010 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області, боржниками за якими є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Ухвалу суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь ТОВ «ФК «Форінт» відступлено право грошової вимоги за генеральною кредитною угодою із змінами, кредитним договором, то враховуючи вимоги статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України, частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», встановивши наявні правові підстави для залучення до справи та заміни стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за виконавчим листом № 2-1105/2010, виданим 18 червня 2010 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області, щодо боржників 
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 його правонаступником ТОВ «ФК «Форінт».
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 13 жовтня 2021 року рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області 
від 28 травня 2021 року скасовано та постановлено нову ухвалу, якою 
у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Форінт» відмовлено.
Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що 30 серпня 2016 року державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа з примусового виконання виконавчого листа № 2-1105/2010, виданого 18 червня 2010 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області, зокрема і щодо боржника та ОСОБА_2 , на виконання рішення від 07 червня 2010 року у справі № 2-1105/2010, на підставі письмової заяви стягувача (ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») 
від 02 серпня 2016 року за вихідним номером 140-13-2-00/16-314, про повернення виконавчого листа. Крім того, згідно з актів прийому-передачі документів ПАТ «Вектор Банк» ТОВ «ФК «Форінт» від 08 грудня 2016 року, товариству відповідно до договору факторингу передано, з поміж інших, заяву за вихідним номером 140-13-2-00/16-384 від 02 серпня 2016 року про повернення виконавчого листа. Тобто ТОВ «ФК «Форінт» з грудня 2016 року було відомо про повернення виконавчого листа стягувачу. Однак дій для відновлення виконавчого провадження на виконання рішення не вчинено. Зазначена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу не скасована та стягувачем не оскаржувалася. Відомостей щодо відновлення виконавчого провадження матеріали справи не містять. Повторно виконавчий документ до виконання не пред`явлений, а трирічний строк для його пред`явлення минув. Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважав, що відсутні підстави для задоволення заяви ТОВ «ФК «Форінт» про залучення його у справу № 2-1105/2010 як позивача, здійснення процесуального правонаступництва та заміну стягувача за виконавчим документом щодо боржника ОСОБА_2 .
Оскільки ухвала Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області 
від 28 травня 2021 року боржником ОСОБА_1 в апеляційному порядку не оскаржена, а ОСОБА_2 не має повноважень виступати в її інтересах, тому ухвала суду в частині прав, обов`язків та інтересів ОСОБА_1 апеляційним судом не переглядалася.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2021 року до Верховного Суду, 
ТОВ «ФК «Форінт», посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції. 
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 13 січня 2022 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.
У квітні 2022 року справа в електронній формі надійшла до Верховного Суду.
19 травня 2022 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді-доповідачу.
Ухвалою Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року справу призначено 
до розгляду.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційну скаргу мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що згідно з актом прийому-передачі документів від 04 грудня 2016 року до договору факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) від 08 грудня 2016 року, ТОВ «ФК «Форінт» на момент отримання права вимоги за вказаними кредитними договорами та судовим рішенням, не отримувало від ПАТ «Вектор Банк», а відповідно, останній в свою чергу - від АТ «Райффайзен Банк Аваль», оригіналу виконавчого листа 
№ 2-1105/2010, виданого 18 червня 2010 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області на виконання рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 червня 2010 року 
у справі № 2-1105/2010.
Вказане також підтверджується відповіддю АТ «Райффайзен Банк Аваль» 
від 25 червня 2021 року № 188/2/354, згідно з якою банк повідомив, що 
до АТ «Райффайзен Банк Аваль» не надходила постанова Калуського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області від 30 серпня 
2018 року № 34228400 про повернення виконавчого документа стягувачу із оригіналом виконавчого листа від 07 червня 2010 року № 2-1105/2010.
Зазначає, що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Така правова позиція відповідає позиції Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду, викладеній у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 2-3897/10 (провадження № 61-45900св18).
Також норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки 
в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.
Касаційна скарга містить посилання на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, що відповідає підставі касаційного оскарження, передбаченій абзацом другим частини другої статті 389 ЦПК України. 
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу 
У квітні 2022 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат - 
Булавинець М. М., подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення -без змін.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
07 червня 2010 року рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 червня 2010 року у справі № 2-1105/2010 позовну заяву АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» 1 524 410,12 грн заборгованості за генеральною кредитною угодою від 16 травня 2006 року № 010/14-20/523, із змінами згідно з додатковою угодою № 010/14-20/523/1 від 27 серпня 2008 року та кредитним договором від 27 серпня 2008 року № 014/14-10/433G010/14-20/523, що укладені 
в межах даної генеральної кредитної угоди, в тому числі за рахунок заставленого майна - нежитлові приміщення в цілому магазин (цегла), загальною площею 114,3 кв. м, що розташовані в будинку 
АДРЕСА_1 . Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» 1 970,00 грн судових витрат (а.с. 107-108, т. 1).
18 червня 2010 року на виконання вказаного рішення суду Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області видано виконавчі листи 
№ 2-1105/2010 щодо боржника ОСОБА_1 та боржника ОСОБА_2 
(а.с. 114, т. 1; а.с. 5, т. 2).
08 грудня 2016 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Вектор Банк» укладено договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги), згідно з умовами якого АТ «Вектор Банк» передало (сплатило) 
АТ «Райффайзен Банк Аваль» загальну вартість прав вимоги, 
а АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило АТ «Вектор Банк» права вимоги за генеральною кредитною угодою від 16 травня 2006 року 
№ 010/14-20/523 та укладеними в її межах кредитним договором 
від 27 серпня 2008 року № 010/14-10/433G014/14-20/523, в обсязі та на умовах, що існували на дату відступлення прав вимоги, в тому числі вимоги, задоволені рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 червня 2010 року у справі № 2-1105/2010 (а.с. 6-11, т. 2).
08 грудня 2016 року між АТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Форінт» укладено договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги), згідно 
з умовами якого ТОВ «ФК «Форінт» передало (сплатило) АТ «Вектор Банк» загальну вартість права вимоги, а АТ «Вектор Банк» відступив ТОВ «ФК «Форінт» права вимоги за генеральною кредитною угодою № 010/14-20/523 від 16 травня 2006 року та укладеними в її межах кредитним договором 
№ 010/14-10/433G014/14-20/523 від 27 серпня 2008 року, в обсязі та на умовах, що існували на дату відступлення прав вимоги, в тому числі вимоги, задоволені рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 червня 2010 року у справі № 2-1105/2010 (а.с. 19-23, т. 2).
Крім того, 08 грудня 2016 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Вектор Банк» укладено договір відступлення прав за договорами поруки згідно з умовами якого, у зв`язку з укладенням зазначеного договору факторингу (портфельне відступлення прав вимоги), АТ «Райффайзен Банк Аваль» передало, а АТ «Вектор Банк» прийняло права за договором поруки від 27 серпня 2008 року № G010/14-20/523-252, укладеним між 
АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 для  забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за генеральною кредитною угодою від 16 травня 2006 року № 010/14-20/523 та укладеним в її межах кредитним договором від 27 серпня 2008 року № 010/14-10/433G014 /14-20/523 (а.с. 14-18, т. 2).
Також 08 грудня 2016 року між АТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Форінт» укладено договір відступлення прав за договорами поруки згідно з умовами якого, у зв`язку з укладенням зазначеного договору факторингу (портфельне відступлення прав вимоги), АТ «Вектор Банк» передало, а ТОВ «ФК «Форінт» прийняло права за договором поруки від 27 серпня 2008 року 
№ G010/14-20/523-252 укладеним між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за генеральною кредитною угодою № 010/14-20/523 від 16 травня 2006 року та укладеними в її межах кредитним договором від 27 серпня 2008 року 
№ 010/14-10/433G014 /14-20/523 (а.с. 26-30, т. 2).
Згідно з актами прийому-передачі документів ПАТ «Вектор Банк» ТОВ «ФК «Форінт» від 08 грудня 2016 року, товариству відповідно до договору факторингу передано, з поміж інших, заяву за вихідним номером 
140-13-2-00/16-384 від 02 серпня 2016 року, адресовану ДВС (про повернення виконавчого листа № 2-1105), а також інформацію по виконавчому провадженню ВП № 34228400 від 04 жовтня 2016 року (щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-1105) (а.с. 195-197, т. 2) та оригінал договору поруки (позичальник ОСОБА_1 ) № G010/14-20/523-252 
від 27 серпня 2008 року (а.с.198-200, т. 2).
На виконання вимог ухвали апеляційного суду ТОВ «ФК «Форінт» представлена копія заяви (повторної), адресованої представником ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» начальнику ВДВС Калуського МРУЮ 02 серпня 2016 за вихідним номером 140-13-2-00/16-314, із змісту якої встановлено, що на виконанні у ДВС перебував виконавчий лист № 2-1105 від 18 червня 2010 року, який банк вважав формально оформленим з порушенням вимог, встановлених ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження», а саме: у даному виконавчому листі зазначено два боржники. 13 травня 2016 року на адресу виконавчої служби була направлена заява про повернення зазначеного виконавчого листа, яка залишена без реагування. Повторно банк просив повернути виконавчий лист, в якому помилково вказано двох боржників ( ОСОБА_1 та 
ОСОБА_2 ), з метою приведення його у відповідність до вимог закону (направлення до суду для отримання двох виконавчих листів, на кожного боржника окремо) та подальшого виконання ВДВС Калуського МРУЮ рішення суду на підставі виправлених виконавчих документів (а.с. 16, т. 3).
Також направлено інформацію з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень від 04 жовтня 2016 року про виконавче провадження 
№ 34228400 з виконання виконавчого листа від 18 червня 2010 року 
№ 2-1105, виданого Калуським міськрайонним судом, що надійшов до державного виконавця 10 вересня 2012 року. Боржниками зазначені 
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , стягувач - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», про стягнення солідарно заборгованості в розмірі 1 524 410,12 грн та судових витрат. Відкрито виконавче провадження 13 вересня 2012 року. Постановою головного державного виконавця Бутковської М. З. 
від 30 серпня 2016 року виконавчий документ повернуто стягувачу згідно 
з пунктом частини першої статті 47 (за письмовою заявою стягувача). Стан виконавчого провадження - завершено (виконавчий документ повернений стягувачу) (а.с. 17-18, т. 3).
Згідно з інформацією Калуського відділу державної виконавчої служби 
у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) від 05 жовтня 2021 року № 49781, на примусовому виконанні 
у відділі ДВС перебувало виконавче провадження № 34228400 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-1105, виданого Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області 18 червня 2010 року, про стягнення солідарно зі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 1 524 410,12 грн заборгованості та судових витрат. 30 серпня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (за письмовою заявою стягувача). У зв`язку із закінченням терміну зберігання виконавче провадження № 34228400, згідно з актом про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 01 березня 2021 року, вилучено та знищено (а.с. 1-7, 9-13, т. 3).
У копії виконавчого листа від 18 червня 2010 року № 2-1105, поданій заявником до заяви про заміну стягувача, міститься відмітка державного виконавця про повернення його без виконання (а.с. 5, т. 1).
 
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьоюстатті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга ТОВ «ФК «Форінт» задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог 
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У статті 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
У постанові від 18 січня 2022 року у справі № 34/425 (провадження 
№ 12-69гс21) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладених 
у постанові від 15 вересня 2021 року у справі № 727/9430/13-ц, щодо порядку здійснення заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, згідно з яким за відсутності відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є можливою. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що указаний висновок не відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах від 03 листопада 2020 року 
у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20, пункти 74-75) та 
від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 (провадження № 12-39гс20, пункт 6.18).
Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.
Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.
Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником 
у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.
Відповідно до висловлених раніше правових висновків Великої Палати Верховного Суду (дивитись mutatis mutandis постанову Верховного Суду 
від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження 
№ 12-48гс20), пункти 73-75), оскільки виконавче провадження 
є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження.
На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється 
у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку норми статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом 
з нормами статті 55 ЦПК України.
Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.
Якщо виконавче провадження на закінчено, але виконавчий документ був повернутий без виконання стягувачу, визначеному у цьому документі, у його правонаступника є потенційна можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання. Але таке право залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але 
й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом України «Про виконавче провадження». А якщо ці строки пропущені, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків, оскільки за відсутності підстав поновлення відсутня дійсна процесуальна мета такого правонаступництва.
Такий висновок про застосування статті 442 ЦПК України викладений 
у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року 
у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21).
Ураховуючи наведене, для вирішення питання щодо заміни сторони 
у виконавчому провадженні вирішальним є встановлення наявності відкритого виконавчого провадження, в якому ставиться таке питання.
Частинами першою, другою, пунктом 1 частини четвертої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого 
в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Апеляційним судом встановлено, що 30 серпня 2016 року державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа 
з примусового виконання виконавчого листа № 2-1105/2010, виданого 
18 червня 2010 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області, зокрема і щодо боржника та ОСОБА_2 , на виконання рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 червня 2010 року у справі № 2-1105/2010 р, на підставі письмової заяви стягувача (ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») від 02 серпня 2016 року за вихідним номером 140-13-2-00/16-314 про повернення виконавчого листа.
Згідно з актами прийому-передачі документів ПАТ «Вектор Банк» ТОВ «ФК «Форінт» від 08 грудня 2016 року, товариству відповідно до договору факторингу передано, з поміж інших, заяву за вихідним номером 
140-13-2-00/16-384 від 02 серпня 2016 року про повернення виконавчого листа.
Зазначена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу не скасована та стягувачем не оскаржувалася. Відомостей щодо відновлення виконавчого провадження матеріали справи не містять. Повторно виконавчий документ до виконання не пред`явлений, а трирічний строк для його пред`явлення минув.
У зв`язку із закінченням строку зберігання виконавче провадження 
№ 34228400, згідно з актом про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 01 березня 2021 року, було вилучено та знищено.
Ураховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ТОВ «ФК «Форінт» про залучення у справу № 2-1105/2010 як позивача, здійснення процесуального правонаступництва та заміну стягувача за виконавчим документом щодо боржника ОСОБА_2 .
Таким чином, посилання в касаційній скарзі на те, що суд апеляційної інстанції порушив норми матеріального права, не знайшли свого підтвердження під час касаційного розгляду справи, тобто є необґрунтованими.
Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», 
§ 58, рішення від 10 лютого 2010 року).
Оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення апеляційного суду - без змін.
Враховуючи, що в цьому випадку оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанцій підлягає залишенню без змін, то розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Керуючись статтями 400, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» залишити без задоволення.
Постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 13 жовтня 
2021 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                    Д. Д. Луспеник

Судді:                                                                                               І. А. Воробйова

                                                                                                            Б. І. Гулько

                                                                                                            Г. В. Коломієць

                                                                                                            Ю. В. Черняк