ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2022 року                                 
м. Валки
справа № 643/16174/21
провадження № 22-ц/818/3048/22
Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів – Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,
сторони справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – ОСОБА_2 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_2 на рішення  Московського  районного  суду м. Харкова від 30  листопада  2021 року  ухвалене у складі судді Довготько Т.М.,-
УСТАНОВИВ:
14 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 51217,17грн.
 В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 зазначає, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03.09.2020 , яке набрало законної сили, було розірвано шлюб між нею та ОСОБА_2 , та стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дітьми повноліття починаючи з 15.06.2020. 
12.10.2020 на виконання вказаного рішення суду Московським районним судом м.Харкова видано виконавчий лист №643/9322/20, який було пред`явлено с для примусового виконання до Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові СМУ МЮ (м.Харків). 
Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати дітей. За розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, складеного старшим державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові СМУ МЮ (м. Харків) Андрусь П.А., за відповідачем з червня 2020 по серпень 2021року рахується заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 51217,17грн. В загальному розмірі пеня складає 121517,55грн. Разом з тим, враховуючи приписи ст.196 СК України, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань по сплаті аліментів відповідно до розрахунку за період з червня 2020 року по серпень 2021 року становить 51217,17грн. 
Рішенням   Московського  районного  суду м. Харкова від 30  листопада  2021 року  позов задоволено. Стягнено з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з червня 2020 року по серпень 2021 року у розмірі - 51217 (п`ятдесят одна тисяча двісті сімнадцять) грн. 17 коп. 
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою. Просить рішення суду скасувати та в задоволенні позову відмовити. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. А саме, задовольняючи позов суд не врахував що рішення суду від 03.09.2020, яким з нього стягнуто аліменти набрало законної сили 18.01.2021, ним не отримано, він дізнався про наявність постанови Апеляційного суду по цій справі лише 01.05.2021 з Єдиного державного реєстру судових рішень, коли було заблоковано його картковий рахунок. Тому стягнення з нього пені до травня 2021року є безпідставним, оскільки він не знав, що у нього є обов`язок сплачувати аліменти на користь дітей. Крім цього, суд не перевірив наданий позивачкою розрахунок заборгованості , який позивачкою належними доказами не доведений. Під час розгляду справи суд не врахував його матеріальний стан та не дав оцінку тому що стягнення пені фактично є повторним притягненням його до відповідальності зі сплати аліментів. 
Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.
Відповідно до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03.09.2020, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 11.07.2014 у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №704 – розірвано; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 15.06.2020.
На виконання вищевказаного рішення, Московським районним судом м.Харкова видано виконавчий лист №643/9322/20, який було пред`явлено для примусового виконання до Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові СМУ МЮ (м.Харків) та постановою старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові СМУ МЮ (м.Харків) Грецьким Д.Є. від 17.10.2020року було відкрито виконавче провадження №63289446.
Згідно із розрахунком заборгованості від 07.09.2021, здійсненим старшим державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові СМУ МЮ (м.Харків), розмір заборгованості по аліментах ОСОБА_2 за виконавчим листом №643/9322/20 виданим 12.10.2020, станом на 01.09.2021 складає 51217грн.17 коп. 
Судова колегія вважає, що суд правильно встановив характер спірних правовідносин та застосував до них норми матеріального права, що їх регулюютьВідповідно до  ст. 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року роз`яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).
Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу (частина перша статті 15 СК України).
Якщо в результаті психічного розладу, тяжкої хвороби або іншої поважної причини особа не може виконувати сімейного обов`язку, вона не вважається такою, що ухиляється від його виконання (частина третя статті 15 СК України).
Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (частина четверта статті 15 СК України).
Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).
У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (абзац 1 частини першої статті 196 СК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)».
Тлумачення вказаних норм свідчить, що: загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства;
учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів;
невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи;
стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів;
розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %;
при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц зроблено висновок, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:
Хp=(A1*1%*Q1)+(A2*1%*Q2)+……….(An*1%*Qn), де:
Хp - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;
A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;
Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;
A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;
Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;
An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;
Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.
Суд дав належну оцінку наданому позивачкою розрахунку пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 121517,65 грн за період з червня 2020 року по серпень 2021 року та дійшов обгрунованого висновку що він здійснений відповідно до формули, наведеної Верховним Судом у своєму правовому висновку.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.  Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідачем доказів того що він вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання,  відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів не надано, доводи відповідача про те, що він лише 01.05.2021 року дізнався про набрання законної сили  рішення суду від 03.09.2020 року  належним чином не доведені.
За змістом рішення Московського районного суду м. Харкова від 03.09.2020 у справі № 643/9322/20 відповідач був обізнаний про існування між сторонами у справі судового спору про розірвання шлюбу та стягнення аліментів ( а.с. 11). 
В супереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідач не надав доказів наявності підстав, які в силу ч. 2 ст. 196 СК України дають підстави суду зменшити розмір неустойки.
Під час розгляду справи судом встановлено, що заборгованість по аліментам на користь позивача на утримання дітей відповідачем не сплачена, розмір заборгованості підтверджено розрахунком державного виконавця, який відповідачем не спростовано, не надано відповідачем доказів і того, що він оспорював визначені розміри заборгованості зі сплати аліментів, ОСОБА_2 не довів підстав для зменшення розміру неустойки.
За таких обставин судова колегія вважає, що суд повно встановив обставини у справі, дав належну оцінку доказам на їх підтвердження та враховуючи розрахунок заборгованості по аліментам від 07.09.2021, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін. 
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не вирішувалося.
Керуючись ст. ст. 367,  п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2  залишити без задоволення.
Рішення Московського  районного  суду м. Харкова від 30 листопада 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених частиною 3 статті 389 ЦПК України.
Головуючий                                                         О. Ю. Тичкова

Судді                                                                        О.В. Маміна 

                                                                       Н.П. Пилипчук