ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката Гакмана С.П. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 жовтня 2022 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою,  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , - притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КпАП України і застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір в сумі 496,20 грн..
Згідно постанови суду, ОСОБА_1 , 10.09.2022 року о 23 год. 15 хв. в м. Чернівці, просп. Незалежності, 94, керував транспортним засобом Mercedes Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою Alcotest Drager, результат позитивний – 0,95 проміле, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. 
В своїй апеляційній скарзі адвокат Гакман С.П. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , вважає, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права. При цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах доказам і обставинам, підійшов формально до вивчення обставин, а 

ЄУНСС №726/8269/22 Головуючий у І інстанції: Терещенко О.Є.
Провадження №33/822/674/22 Доповідач: Станковська Г.А. 
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 

тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим. ОСОБА_1 не визнає себе винним в скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення видно, що поліцейським при складенні протоколу про адміністративне правопорушення допущені порушення вимог чинного законодавства, які унеможливлюють притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки відсутні докази вчинення ним адміністративного правопорушення.
Зауважує, що в матеріалах справи міститься направлення водія для проходження огляду в ЧОНД на стан алкогольного сп`яніння, однак направлення для проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі складається у 2-х випадках: водій відмовляється проходити огляд на місці зупинки та водій не згідний з результатами огляду на місці зупинки.
Оскільки ОСОБА_1 проходив огляд на місці зупинки, то єдиною підставою для складання направлення на проходження огляду в медичному закладі був факт непогодження останнього з результатами огляду на місці зупинки. Всупереч вказаних вимог щодо відмови від проходження медичного огляду в медичному закладі поліцейськими свідки залучені не були.
Звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказами по даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.
Частиною 5 ст. 266 КУпАП встановлено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Просив скасувати рішення суду першої інстанції та закрити адміністративне провадження щодо ОСОБА_1 за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Згідно з положеннями ч.7 ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Перевіривши доводи апеляційної скарги сторони захисту, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та в його інтересах адвоката Гакмана С.П., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, які покладені в основу прийнятого судом рішення, є правильними і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.
Заперечення вини ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та під час слухання справи, у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути взяті судом до уваги та доводяться наступним. 
Згідно диспозиції статті 130 КпАП України, відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Не дивлячись на наведені в апеляційній скарзі доводи, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачено ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується зібраними у справі про адміністративне правопорушення й розглянутими в судовому засідання доказами, яким дана правильна юридична оцінка.
Так, винуватість ОСОБА_1 доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №247228 від 10.09.2022 року, яким встановлено, що 10 вересня 2022 року о 23 год. 15 хв. В м. Чернівці по вул. пр-т Незалежності, 94, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes Benz д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Ошляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою Alcotest Drager, результат позитивний – 0,95 ‰, чим порушив п.2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.
Пунктом 2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, а саме глави І п.6., огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). 
Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими в нього ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, тремтіння пальців рук, та відповідно до роздруківки з приладу Alcotest Drager, результат стану алкогольного сп`яніння позитивний та склав 0,95 ‰. З результатами огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 погодився й акт підписав. 
Апеляційним судом встановлено, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини були зафіксовані на відео з бодікамер працівників поліції – 476884, 475493.
Від надання пояснень ОСОБА_1 в силу вимог ст. 63 Конституції України відмовився, з протоколом про адміністративне правопорушення ознайомився та власноручно підписав. Будь яких інших пояснень не надав та жодних клопотань не заявляв. 
Варто уваги й те, що у ОСОБА_1 було тимчасово вилучено посвідчення водія НОМЕР_2 та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом ДТ169926. 
Отже, зазначені вище документи підтверджують керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, будь-яких зауважень, доповнень чи пояснень до них, останнім надано не було. Більш того, матеріали справи не містять жодних клопотань про те, що ОСОБА_1 не згідний із результатами проведеного огляду, а неправомірні дії працівників поліції щодо порушення його огляду на стан алкогольного сп`яніння, як про те твердить захист, не були предметом оскарження в суді. 
За таких обставин, вважаю, що підстав недовіряти наявним в матеріалах справи доказам та сумніватися в їх правдивості в суду немає. Крім того, такі дії працівників поліції, ОСОБА_1 жодним чином не оскаржував і з заявою до суду на їх неправомірні дії не звертався, та не заперечував встановлених ними фактів. 
Таким чином, апеляційний суд приходить до переконливого висновку, що підстав вважати наявні в матеріалах справи докази невірними і неналежними, як на це посилається у своїй апеляційній скарзі апелянт, у суду немає, оскільки вони складені у відповідності до вимог законодавства. Будь-яких порушень законодавства, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
У п.52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.
Обґрунтовуючи своє рішення, суддя приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Приймаючи до уваги всі докази наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до остаточного висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що доводи апелянта є такими, що не ґрунтуються на законі, а тому не знаходить підстав для скасування постанови районного суду та закриття провадження щодо ОСОБА_1 , як про те апелює захист.
Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -    

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Гакмана С.П. – залишити без задоволення. 
Постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 жовтня 2022 року щодо  ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України - без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Чернівецького
апеляційного суду Г.А. Станковська