номер провадження: 22-ц/813/8186/22 Головуючий у 1-й інстанції: Мурзенко М.В.
єдиний унікальний номер справи:521/16798/21 Доповідач Базіль Л. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2022 року                                                                  м. Одеса
       Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючого судді (судді-доповідача) Базіль Л.В., 
       суддів: Воронцової Л.П., Полікарпової О.М.,
       секретар Кузьміч Г.Р.,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Еліт Фінанс” на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2022 року, ухвалене у складі судді Мурзенка М.В. в цивільній справі №521/16798/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Еліт Фінанс”, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
                        ВСТАНОВИВ:
       Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.
       21 жовтня 2021 року ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Ленця Олега Васильовича звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Еліт Фінанс”, третя особа-приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, в якому просила визнати виконавчий напис № 103017 від 07.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з неї на користь ТОВ “ФК “Еліт Фінанс” грошових коштів в загальній сумі 36 918,37 грн., таким, що не підлягає виконанню; стягнути на її користь з відповідача судові витрати.
       В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначав, що ОСОБА_1 із отриманої постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлєбникова О.В. про відкриття виконавчого провадження від 27.08.2021 року за №66636197, дізналася про наявність виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. №103017 від 07.06.2021 року, відповідно до якого з неї стягнуто на користь ТОВ “ФК “Еліт Фінанс” 36 918,37 грн. 
       Ознайомившись із змістом виконавчого напису, кредитного договору, позивачка вважала, що сума заборгованості стягнута з неї за виконавчим написом є спірною, не доведеною, а тому здійснений виконавчий напис є незаконним, та таким, що не підлягає виконанню.
       Зазначав, що позивачкою були понесені витрати на надання професійної правової допомоги на суму 10 000,00 гривень, що підтверджується договором №1-2/1 про надання правової допомоги від 16.09.2021 року; квитанцією до прибуткового касового ордеру №1-2/1 від 16.09.2021 року.
       Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
       Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений Остапенко Є.М. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 07 червня 2021 року, реєстр 103017. 
       Стягнуто з ТОВ “ФК “Еліт Фінанс” на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908 грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 
10000,00 грн.
       Рішення суду в частині стягнення витрат на правову допомогу мотивоване тим, що заявлена стороною позивача до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 гривень є співмірною із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання послуг, у зв`язку з чим суд стягнув з відповідача на користь позивача такі витрати. Підстав для зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу за обставин викладених відповідачем у заяві про зменшення суми витрат суд не встановив.
       Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
       Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, директор ТОВ “ФК “Еліт Фінанс” Наваренко В.Г., 13.09.2022 року подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити, зменшивши розмір стягнутих з ТОВ “ФК Еліт Фінанс” витрат на професійну правову допомогу із 10 000,00 гривень до 1000,00 грн.
       Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду щодо наявності підстав для стягнення судових витрат на правничу допомогу у визначеному позивачем розмірі за відсутності в матеріалах справи детального опису робіт, та подання клопотання відповідачем про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, не відповідають критерію розумності та справедливості, оскільки підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної й технічної роботи, адже зазначена справа не є складною, у мережі Інтернет міститься велика кількість практики з аналогічних справ; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалось.
       Скаржник висловлює думку про те, у позивачки не було крайньої необхідності звертатися за наданням правової допомоги, оскільки в мережі Інтернет наявна велика кількість безкоштовних зразків позовних заяв про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, справа, на думку скаржника, є максимально простою й не потребує спеціальних знань у громадянина. Просить врахувати такі обставини:
       - позивач не зверталась до відповідача із пропозицією мирного врегулювання спору;
       - у позивачки наявна заборгованість за кредитними зобов`язаннями перед відповідачем;
       - відповідач у справі визнає позов та не здійснює будь-яких дій, направлених на витрачення додаткових ресурсів для постановлення рішення у справі. А також не вчиняє дій, направлених на затягування розгляду справи.
       На думку скаржника, розмір витрат на професійну правничу допомогу у цій справі має становити 1000,00 гривень, зважаючи на наявність в матеріалах справи доказів фактичного надання адвокатом правничої допомоги позивачу та враховуючи відсутність детального опису робіт.
       Позиція інших учасників справи.        
       У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Ленець О.В., який діє від імені ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. У якості аргументів на спростування тверджень апелянта, представник позивачки зазначає, що у відповідності до договору про надання правової допомоги, розмір гонорару є фіксованим і не залежить від обсягу здійснених процесуальних дій адвокатом, така ж правова позиція викладена Верховним Судом при розгляді справи №640/18402/19 у постанові від 28.12.2020 року. Не погоджуючись із твердженням апелянта щодо незначної складності справи, адвокат наголошує на значній кількості дій, які необхідно було вчинити для прийняття рішення по суті спору, а саме: спрямування адвокатських запитів, складання позовної заяви, прибуття адвоката в судові засідання,які призначались в даній справі на 29.11.2021; 17.01.2022; 21.02.2022, 28.03.2022, 03.05.2022, 19.07.2022, 22.08.2022 року, які хоча і відкладалися з процесуальних міркувань, однак представник позивачки приїздив до суду, витрачав кошти на дорогу (пальне). Спростовуючи доводи відповідача щодо відсутності позиції позивачки по мирному врегулюванню спору, адвокат зазначає, що визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню можливо лише на підставі рішення суду.
       В судове засідання учасники справи не з`явилися, направили на електронну адресу апеляційного суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.
       Позиція апеляційного суду.
       У відповідності до приписів ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
       Виходячи із змісту апеляційної скарги та вимог, викладених в ній, предметом судового розгляду на стадії апеляційного перегляду справи є законність рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 00,00 гривень. В решті рішення суду ніким не оскаржується, тому в силу статті 367 ЦПК України судом апеляційної інстанції не переглядається. 
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
       Обставини справи.
       Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що професійну правничу допомогу ОСОБА_1 у цій справі на підставі ордеру на надання правничої допомоги надавав адвокат Ленець О.В., який здійснює адвокатську діяльність згідно із свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №003607 від 16.01.2019 року, видане Радою адвокатів Одеської області (а. с.11) 
       У підтвердження умов, на яких ця допомога надавалася, позивачка надала копію договору №1-2/1, укладений між адвокатом Ленець О.В.(виконавець) і ОСОБА_1 (замовник) про надання правової допомоги від 16 вересня 2021 року із детальним описом робіт (наданих послуг) та їх вартість (далі Договір) (а.с.36,37)
       Так, п.1.1 Договору виконавець зобов`язується надавати замовнику юридичні послуги в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а саме: консультації, підготовка та складання позовної заяви до ТОВ “ФК Еліт Фінанс” про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (включає написання адвокатських запитів, позову, заяв, клопотань),представництво інтересів у суді.
       пунктами 3.1., 3.2 Договору сторони погодили, що вартість послуг (винагорода) за цим договором становить 10 000,00 грн., яка сплачується в момент укладення договору. Сумою договору (загальною вартістю послуг) є сума всіх грошових коштів, що сплачені замовником на користь виконавця за цим договором.
       У пункті 3.6 Договору сторони зазначили про те, що вони розуміють, що справа є малозначною в розумінні цивільного процесуального законодавства України. Зазвичай такі справи розглядаються за відсутністю сторін по справі та їх представників. В разі якщо суд ухвалить проводити розгляд справи за участі сторін або їх представників, рішення про участь в судових засіданнях приймають сторони договору в окремому порядку. 
       У відповідності до пункту 6.1. договору сторони визначили, що договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання своїх зобов`язань. 
       На підтвердження факту здійснення позивачкою оплати послуг представника, адвокат долучив копію квитанції до прибуткового касового ордеру №1-2/1 від 16.09.2021 року, за змістом якої вбачається, що адвокат Ленець О.В. прийняв від ОСОБА_1 на підставі договору №1-2/1 про надання правової допомоги від 16.09.2021 року суму у розмірі 10000,00 грн. 
(а.с. 38).
       Також із матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору про надання правової допомоги, окрім складання та подання позовної заяви, адвокат Ленець О.В. спрямовував адвокатські запити до державного виконавця, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу 
Остапенко Є.М.; Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 
       Мотиви апеляційного суду та застосовані норми права, що регулюють спірні правовідносини.
       Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. 
       Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
       Відповідно до ч.1; п.1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
       Відповідно до частин першої — шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
       1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
       2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
       Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
       Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
       У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
       Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
       За положеннями ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
       Представником позивача, адвокатом Ленець О.В. в обґрунтування розміру витрат, які позивачка сплатила адвокату за надання їй правової допомоги в цій справі до позовної заяви була додана копія договору про надання правової допомоги від 16.09.2021 року, копія квитанції до прибуткового касового ордеру про сплату позивачкою 10000,00 грн за надання правничої допомоги.
       Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, якою врегульовано питання витрат на професійну правничу допомогу, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката.
       При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). 
       05.08.2022 року на електронну адресу суду першої інстанції від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, яке зводиться до того, що сума витрат на професійну правничу допомогу підлягає відшкодуванню в розмірі 1000,00 грн, оскільки сума витрат визначена позивачем є неспівмірною із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної й технічної роботи, адже зазначена справа не є складною, у мережі Інтернет міститься велика кількість практики з аналогічних спорів; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося), не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру. Крім того просив врахувати поведінку відповідача у справі, який позов визнає та не здійснює будь-яких дій, направлених на витрачання додаткових ресурсів для постановлення рішення у справі, а також не вчиняє дій, направлених на затягування розгляду справи, чим сприяє пришвидшенню розгляду справи.
       Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар.
       Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
       При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. 
       Аналіз наведеної норми матеріального права свідчить про те, що вартість винагороди адвоката визначається за домовленістю сторін, а не законом.
       Співмірність цієї винагороди із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт тощо перевіряється судом, який розглядає справу, за клопотанням іншої сторони щодо розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін на професійну правничу допомогу законом не встановлений.
       Із матеріалів справи вбачається, що позовна заява ОСОБА_1 від 11.10.2021 року, заява ОСОБА_1 про залишення відзиву ТОВ “Фінансова компанія “Еліт Фінанс” без розгляду, складені адвокатом 
Ленець О.В., запити, які були направлені до державного виконавця, Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, приватного нотаріуса з метою отримання відповідних документів здійснювалися адвокатом Ленець О.В., також матеріалами справи підтверджується і неодноразове прибуття адвоката у судові засідання (а.с.45,89,103).
       На думку апеляційного суду, сукупність указаних обставин, наряду із фактичними обставинами справи, дали можливість суду першої інстанції дійти обґрунтованого висновку про наявність підстав для компенсації позивачці витрат на професійну правничу допомогу за рахунок відповідача у розмірі 10000 грн.
       Доводи апеляційної скарги висновків суду в цій частині не спростовують, а посилання скаржника на те, що визначена судом до стягнення сума витрат на правничу допомогу є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, зважаючи на її складність, обсяг наданих адвокатом послуг та часу здійснення представництва в суді, є особистою думкою та оцінкою самого відповідача, яка не ґрунтується на відповідних доказах, тому не свідчить про наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами у цій справі. 
       Носять характер припущень та є суб`єктивною оцінкою доводи скаржника про те, що підготовка до розгляду цієї справи не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи, оскільки такі твердження спростовуються сукупністю письмових доказів,наявних у матеріалах справи, які указують на обсяг роботи, виконаної адвокатом у ході здійснення представництва інтересів позивачки, який обумовлювався діями вчиненими як до моменту подання позову, так і за час перебування справи у провадженні суду першої інстанції. 
        Та обставина, що у матеріалах справи відсутній детальний опис робіт, сама по собі, не спростовує правильності висновків суду першої інстанції щодо доцільності компенсації позивачці витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн., з огляду на наявність у справі фактичних доказів (документів), які свідчать про характер та кількість здійсненої адвокатом роботи на виконання умов договору про надання правової допомоги, які в свою чергу надають можливість об`єктивно установити обсяг правничих послуг, наданих адвокатом. 
       Твердження скаржника про те, що дана справа не є складною та не потребує спеціальних знань у позивача, тоді як у мережі Інтернет наявна велика кількість безкоштовних зразків позовних заяв у даній категорії справ, а нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося, апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки реалізація особою права на професійну правничу допомогу не залежить від перелічених апелянтом обставин, так як сторона у справі уповноважена на власний розсуд обирати зручний та ефективний, на її погляд, спосіб захисту власних прав та інтересів, зокрема, шляхом використання інституту професійної правничої допомоги, та вправі очікувати на компенсацію коштів у зв`язку з понесеними нею відповідними витратами. 
       Визнання відповідачем позову та відсутність з його сторони дій, які б були направлені на витрачання додаткових ресурсів для постановлення рішення у справі чи то затягування розгляду справи є мірою належної поведінки сторони у справі, а тому указана обставина у всякому разі не може слугувати підставою для зменшення витрат на правничу допомогу. 
       Проаналізувавши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що твердження скаржника не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та по своїй суті спрямовані на доведення необхідності переоцінки доказів і обставин, які, на думку апелянта, свідчать про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у меншому розмірі, ніж визначено судом. 
        Посилання ж відповідача на відповідні висновки Верховного Суду не свідчать про те, що суд першої інстанції не врахував відповідні висновки касаційного суду та безпідставно стягнув витрати на правничу допомогу, оскільки не можна визнати, що правовідносини у цій справі, та у справах, на які зроблено посилання відповідачем, є подібними. 
       Суд першої інстанції при ухваленні рішення зважив на доводи відповідача, надав їм належну правову (юридичну) оцінку, будь-яких доказів на спростування висновків суду першої інстанції, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ст.376 ЦПК України, скаржником не наведено.
       За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення у оскаржуваній частині без змін.
       Керуючись ст.374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд 

                                        ПОСТАНОВИВ:
       Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Еліт Фінанс” залишити без задоволення.
       Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2022 року у оскаржуваній частині залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом 30 днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.
       
       Головуючий                                                        Л.В. Базіль

       Судді:                                                                Л.П. Воронцова

                                                                               О.М. Полікарпова