ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5291/22 Справа № 185/297/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гаврилов В.А. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Максюта Ж.І.
суддів Свистунова О.В., Пищида М.М.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Остапуля Наталії Петрівни на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

10 січня 2022 позивач звернувся до суду із позовом про зміну розміру аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову зазначив, що він є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2009 року на користь відповідача з нього стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини доходу. 
У позивача народилась дитина від ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 01.09.2021 року на користь ОСОБА_4 з нього стягуються аліменти у розмірі 1/6 частини доходу на утримання дитини – ОСОБА_5 
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його батько і мати позивача залишилась без матеріальної допомоги. Позивач, як син зобов`язаний допомогти матері. Вказане свідчить про зміну матеріального стану позивача так як його заробітна платня не змінилась.
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2022 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів було задоволено. 
Цим рішенням, змінено розмір аліментів, що стягуються ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з розміру 1/4 частини на 1/6 частину із всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною відповідного віку.
Відкликано виконавчий лист, виданий на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду від 22.09.2009 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Непогодившись із таким рішенням суду, представник відповідача звернулась в інтересах відповідачки ОСОБА_1 із апеляційною скаргою, в якій просила рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2022 року скасувати частково, крім частин в якій суд відкинув посилання позивача на необхідність допомоги його матері, оскільки суду не надано доказів того, що мати позивача потребує такої допомоги, ухвалити в частині скасованої частини нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції, на її думку неправомірно зменшив розмір аліментів, оскільки той факт, що позивач має на утриманні двох неповнолітніх дітей не доводить факту погіршення його майнового становища; зменшення розміру аліментів не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам.
Позивач не скористався своїм правом і не надав до суду відзив на апеляційну скаргу.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, позивач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9)
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 22.09.2009 року, з позивача на користь відповідача, на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду та до досягнення дитиною повноліття. Вказаний факт підтверджено копією рішення суду.(а.с.10)
17 лютого 2015 року позивач вступив в зареєстрований шлюб з ОСОБА_4 , рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.12.2021 року шлюб було розірвано, рішення набрало законної сили 01.01.2022. (а.с.12)
Від шлюбу народився син ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.11).
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 01.09.2021 року на користь ОСОБА_4 з позивача стягнуті аліменти у розмірі 1/6 частини доходу на утримання дитини – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду та до досягнення дитиною повноліття. Вказаний факт підтверджується копією рішення суду.(а.с.13-15)

ІНФОРМАЦІЯ_6 батько позивача ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.17), родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження позивача (а.с.16). В частині, в якій суд відкинув посилання позивача на необхідність допомоги його матері, оскільки суду не надано доказів того, що мати позивача потребує такої допомоги відповідачем не оскаржується.
Позивач працює на виробничому структурному підрозділі «Шахтоуправліня Павлоградське» приватного АТ «ДТЕК Павлоградвугілля», отримує заробітну плату і сплачує аліменти, що підтверджується довідкою. (а.с.19)
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У відповідності до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006р. № 3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.
Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
Між сторонами відсутня згода щодо регулярної матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання малолітньої дитини.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, встановленого ч.5 ст. 157 СК України (в редакції Закону України від 03.07.2018р.).
Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 183 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до п.п. 1. 2, 3, 3-1, 3-2 частини 1 ст. 182 СК України (в редакції Законів України від 17.05.2017р. та 03.07.2018р.) при визначенні розміру аліменти суд враховує:стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.09.2021 року з позивача крім аліментів на користь відповідачки, стягуються аліменти на користь ОСОБА_4 , що свідчить про те, що у позивача суттєво погіршився матеріальний стан.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав належної оцінки доказам по справі, які не свідчать про погіршення не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.
       Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
       Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
       Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
       Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.
       
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.
       Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367,374,375,381,382,384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Остапуля Наталії Петрівни - залишити без задоволення.
Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді О.В. Свистунова

М.М.Пищида