Справа № 161/1906/22 	Головуючий у 1 інстанції: Івасюта Л. В. 	
Провадження № 22-ц/802/917/22  Категорія: 56 	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
27 жовтня 2022 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О.І.,
суддів - Бовчалюк З.А., Данилюк В.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Департаменту соціальної політики Луцької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2022 року,

                                         В С Т А Н О В И В : 
04 лютого 2022 року Департамент соціальної політики Луцької міської ради звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що на підставі поданої 28.11.2014 відповідачем ОСОБА_1 заяви і Декларації про доходи та майновий стан було призначено субсидію на двох осіб (відповідача та його матір) для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 на період з листопада 2014 року по квітень 2015 року, розрахунок якої на наступні періоди з травня 2015 року по грудень 2019 року здійснювався самостійно позивачем відповідно до вимог п.14 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848 зі змінами та доповненнями, які діяли на момент спірних правовідносин (далі – Положення…).
Постановою КМУ від 27.04.2018 №329 внесено зміни у Положення…, його викладено у новій редакції відповідно до п. 9 якого з 01.05.2018 під час призначення житлової субсидії враховуються також доходи членів сім`ї особи із складу домогосподарства у разі, коли їх зареєстроване (фактичне) місце проживання відмінне від адреси домогосподарства. 
Відповідач своєчасно не повідомив позивача про обставини, які можуть вплинути на отримання житлової субсидії, а саме: про члена сім`ї – дружину ОСОБА_2 , яка зареєстрована за іншою адресою та її доходи, чим допустив порушення, яке є підставою для повернення надміру виплаченої суми субсидії за період з 01.05.2018 по 31.12.2019 у розмірі 12895,37 грн.
Зазначені кошти відповідач у добровільному порядку не повернув.
Ураховуючи наведене, просив стягнути з відповідача на його користь 12895,37 грн надміру виплачених коштів житлової субсидії та 2481.00 грн судового збору.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2022 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Департаменту соціальної політики Луцької міської ради надміру виплачені кошти у розмірі 12895 грн 37 коп та 2481 грн судового збору.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове – про відмову в позові.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 5 ст. 268, ст. 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У даному випадку – це 27 жовтня 2022 року.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Статтями 4, 5 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.       
Судом встановлено, що 28.11.2014 ОСОБА_1 звернувся до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради із заявою про призначення житлової субсидії за адресою: АДРЕСА_1 , разом із якою подав Декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії (а.с.7, 8).
У Декларації зареєстрованими у приміщенні особами зазначив себе, як власника житла і матір ОСОБА_3 ..
На підставі поданих документів позивачем було призначено відповідачу субсидію, розраховану на двох осіб (відповідача та його матір) для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 на період з листопада 2014 року по квітень 2015 року. 
Розрахунок субсидії на наступні періоди – з травня 2015 року по квітень 2016 року, з травня 2016 року по квітень 2017 року, з травня 2017 року по квітень 2018 року, з травня 2018 року по вересень 2018 року, з жовтня 2018 року по квітень 2019 року, з травня 2019 року по грудень 2019 року здійснювався самостійно позивачем відповідно до вимог п. 14 Положення…
Постановою КМУ від 27.04.2018 №329 внесено зміни у Положення…, його викладено у новій редакції.
З 01.05.2018 відповідно до п. 9 Положення… житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства. До складу домогосподарства включаються особи, що зареєстровані і фактично проживають в житловому приміщенні (будинку), на яких розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії. Під час призначення житлової субсидії враховуються також доходи членів сім`ї особи із складу домогосподарства у разі, коли їх зареєстроване (фактичне) місце проживання відмінне від адреси домогосподарства. При цьому соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування за адресою домогосподарства на таких осіб не розраховуються.
У поданій 28.11.2014 заяві про призначення субсидії відповідач ОСОБА_1 своїм підписом ствердив про його повідомлення, що в разі зміни обставин, що можуть вплинути на отримання ним соціальної допомоги, компенсації, субсидій та пільг він зобов`язується повідомити органи праці та соціального захисту населення. Про відмову в призначенні або припинення виплати призначеної соціальної допомоги та/або повернення надміру нарахованих коштів у разі надання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан сім`ї його попереджено (а.с.7-зворот).
У поданій 28.11.2014 Декларації про доходи та майновий стан відповідач ОСОБА_1 своїм підписом ствердив про своє усвідомлення, що в разі подання ним неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей) йому може бути відмовлено в призначенні субсидії або припинено її надання (а.с.8).
Таким чином для отримання субсидії з 01 травня 2018 року відповідач зобов`язаний був подати позивачу додатково дані про доходи члена своєї сім`ї – дружини ОСОБА_2 (а.с.13), яка зареєстрована за іншим місцем проживання, але зазначеного обов`язку не виконав, у зв`язку із чим безпідставно користувався субсидією, призначеною на періоди з травня 2018 року по вересень 2018 року, з жовтня 2018 року по квітень 2019 року та з травня 2019 року по грудень 2019 року, загальний розмір якої становить 12895,37 грн (а.с.14).
Недостовірна інформація про склад сім`ї відповідача позивачем виявлена у січні 2020 року, що стверджується відповідним актом (а.с.13-зворот).
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на ту обставину, що заяву на призначення субсидії подавав не він, а його мати, яку суд не залучив до розгляду справи, що на його ім`я субсидія не призначалася і не нараховувалася, що він не проживає за місцем своєї реєстрації, що він будь-яких недобросовісних дій з метою заволодіння коштами позивача не вчиняв, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України такі кошти не підлягають поверненню – відхиляються апеляційним судом з таких підстав.
Із наданих позивачем доказів встановлено, що заяву на призначення субсидії подавав саме відповідач (а.с.7, 8).
Твердження про подання заяви матір`ю не підтверджені належними, допустимими і достовірними доказами.
У Декларації про доходи і майновий стан осіб відповідач зазначив власником квартири саме себе (а.с.8).
На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ч. 2 ст. 317 ЦК України).
Власність зобов`язує (ч. 4 ст. 319 ЦК України).
Будучи зобов`язаним оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця, відповідач не надав жодного належного, допустимого, достовірного доказу (квитанції, банківські рахунки, тощо), що за спірний період з 01.05.2018 по грудень 2019 року йому субсидія не нараховувалася, чим не спростував позову.
Вважаючи себе таким, що з 01.05.2018 не повинен отримувати субсидію, яка фактично нараховувалася, відповідач не подав позивачу заяву про відмову від призначення субсидії, а недобросовісно отримував її, у зв`язку із чим зобов`язаний повернути.
Поняття «надміру нараховані кошти» у даному випадку є синонімом поняття «безпідставно нараховані кошти».
Подаючи заяву про призначення субсидії та Декларацію про доходи і майновий стан, відповідач своїми підписами засвідчив обізнаність у настанні відповідальності за подання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан родини.
Посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності – відхиляються апеляційним судом з таких підстав.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).
Відповідач з 01.05.2018 не виконав свого обов`язку подати повні відомості для подальшого призначення і розрахунку субсидії, а саме не подав дані про доходи члена своєї сім`ї – дружини ОСОБА_2 , зареєстроване та фактичне місце проживання якої є відмінне від адреси домогосподарства відповідача.
Недостовірна інформація про склад сім`ї відповідача виявлена позивачем у січні 2020 року, що стверджується відповідним актом (а.с.13-зворот).
Ураховуючи вимоги ч. 1 ст. 261 ЦК України, апеляційний суд дійшов висновку, що про порушення свого права на призначення і нарахування субсидії відповідачу позивач дізнався саме у січні 2020 року, із позовом до суду звернувся 04.02.2022, а тому ним не пропущено встановленого законом трирічного строку позовної давності.
Виходячи з наведеного, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи та давши їм вірну правову оцінку, суд обґрунтовано задовольнив позов.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст.ст.268 ч.ч.4, 5, 367, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд         
                                            П О С Т А Н О В И В :  
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий – суддя

Судді