П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

01 листопада 2022 р.	м.Одеса	Справа № 523/18496/21	
Головуючий в 1 інстанції: Аліна С.С.
          
          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
          судді-доповідача–Шляхтицького О.І.,
          суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 07.06.2022 по справі № 523/18496/21 за позовом ОСОБА_1 до Департамента патрульної поліції Національної поліції України, третя особа ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, –

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом у якому просила:
- визнати дії Департаменту патрульної поліції м. Києва протиправними та скасувати постанову інспектора ДПП Педосюк О.В. серія 1АВ №02299080 від 04.09.2021 року про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 08.10.2021  отримала постанову серія 1АВ №02299080 від 04.09.2021 року, винесену інспектором ДПП Педосюк О.В. про накладення адміністративного стягнення по справі по адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі у розмірі 340 гривень.
Зазначала, що вона не порушувала п. 12.9(б) Правил дорожнього руху України, а, саме перевищення швидкості на 30 км/год., автомобіль «HYUNDAI ELANTRA», д.н. НОМЕР_1 був придбаний та зареєстрований РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 31.07.2021 року та належним користувачем є ОСОБА_2 . Також позивач зазначила, що вона є особою з інвалідністю другої групи і не має прав керування автомобілем.
Представник Департамента патрульної поліції Єфіменко С.С. надав до суду першої інстанції відзивна адміністративний позов в якому зазначено про те, що сторона відповідача не погоджується з вимогами позивача, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам діючого законодавства. Зазначає, що оскаржувана постанова прийнята правомірно, з дотримання норм діючого законодавства. 
Вказує, що інспекторами патрульної поліції було здійснено виїзд на ділянку дороги траси М05 Київ-Одеса 15+740 км, та проведено фіксацію дорожніх знаків на під`їзді до комплексу Каскад 041-1219. Відеозапис ділянки дороги додано до відзиву. 
Також зазначає, що відповідно до листа Служби автомобільних доріг в Київській області №06С/3140 від 03.09.2020, доданого до відзиву на позовну заяву, на зазначеній ділянці дороги наявні дорожні знаки, які обмежують максимальну швидкість руху до 50 км/год. та дорожній знак 5.70 «Фото-відеофіксація порушень Правил дорожнього руху».
Аналіз усіх наявних доказів, в тому числі відеофіксації та фотокарток автомобіля «HYUNDAI ELANTRA» н.з. НОМЕР_1 , на переконання відповідача, дає підстави стверджувати, що факт перевищення встановленого обмеження швидкості автомобілем «HYUNDAI ELANTRA» н.з. НОМЕР_1 доведений в повній мірі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Суворовський районний суд м. Одеси адміністративний позов ОСОБА_1 до Департамента патрульної поліції Національної поліції України, третя особа: ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення - залишив без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі вказує, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
Апелянтка, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
-          відповідачем застосовано ст. 14-2 КУпАП, аналогічну за змістом зі ст. 14-1 КУпАП, яка вже була визнана рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 по справі № 1-34/2010 неконституційною;
-          судом першої інстанції помилково зазначено, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «HYUNDAI ELANTRA» н.з. НОМЕР_1 та не взято до уваги пояснення ОСОБА_2 , які містяться в матеріалах справи та відповідно до яких останній зазначає, що саме він керував транспортним засобом «HYUNDAI ELANTRA» н.з. НОМЕР_1 на момент складення оскаржуваної постанови;
- лист Служби автомобільних доріг в Київській області №06С/3140 від 03.09.2020, який додано до відзиву, є відповіддю на запит управління патрульної поліції від 21.08.2020, тобто на рік раніше від події 04.09.2021, та містить інформацію про дорожню обстановку станом на 01.06.2020;
-          суд першої інстанції помилково вказав: «….позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували факт проїзду перехрестя на жовтий сигнал світлофора тощо», оскільки вказаний висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи;
- судом першої інстанції застосовано нормативний акт, який не підлягав застосуванню, а саме Інструкцію МВС України від 07.11.2015 № 1395 з оформлення поліцейськими матеріалів справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, посилання на яку містяться в мотивувальній частині рішення, в той час як правопорушення, яке ставиться в провину зафіксовано в автоматичному режимі.
Крім того, 01.11.2022 на адресу П`ятого апеляційного адміністративного суду від апелянтки надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження та доповнення апеляційної скарги в якій остання зазначає, що викладені в позовній заяві та апеляційній скарзі доводи, узгоджуються з висновками Восьмого апеляційного адміністративного суду викладеними у постанові від 20.10.2022 у справі № 456/8/22.
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином, в судове засідання не з`явились.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Обставини справи.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.09.2021 року о 13 год. 56 хв., за адресою: М05 Київ-Одеса, 15 км+740 м. особа, яка керувала транспортним засобом «HYUNDAI ELANTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевищила встановленні обмеження швидкості руху транспортних засобів на 30 км/год., чим порушила п. 12.9 б) Правил дорожнього руху України, якими заборонено водієві перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.
За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача інспектором ДПП Педосюк О.В. було винесено постанову серії 1АВ №02299080 від 04.09.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.
Факт вчинення правопорушення, а саме перевищення швидкості руху автомобілем «HYUNDAI ELANTRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 зафіксовано в автоматичному режимі технічним засобом Каскад 041-1219, який відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018 «Метрологія. Прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото- і відео фіксації. Вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, вимірювачі просторово часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні. Метрологічні та технічні вимоги».
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що аналіз усіх наявних в справі доказів дає підстави стверджувати, що факт перевищення швидкості відповідачем доказано в повній мірі.
Подані стороною відповідача відеозаписи відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, ст.ст. 72,73,74,75,76 КАС відображають обставини, які описані в оскаржуваній постанові, одержані без порушення порядку, встановленого законом є достовірними та достатніми для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП.
З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення серії 1АВ № 02299080 від 04.09.2021 інспектор ДПП діяла на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачений діючим законодавством України, та правомірно притягнула правопорушника ОСОБА_3 до передбаченої законом адміністративної відповідальності.
Колегія суддів погоджується по суті з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке. 

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно із ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху (далі ПДР України), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, які встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п. 1.9. ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 12.9 (б) ПДР України передбачено, що водієві заборонено перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 Знак 3.29 "Обмеження максимальної швидкості", 3.31 Знак 3.31 "Зона обмеження максимальної швидкості" або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 ПДР України.
За приписами ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів за годину, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Приміткою до цієї статті визначено, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій ст. 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України.
У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої ст. 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).
Статтею 14-2 КУпАП, якими передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача, відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі, юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні, на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, припаркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.
Нормами ст. 279-3 КУпАП регламентовано порядок звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).
Так, згідно зі ст. 279-3 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
Аналогічну норму закону, містить також розділ III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС №13 від 13.01.2020.
Відповідно до п. 1 розділу III Інструкції відповідальна особа або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, зареєстрований за її межами, звільняється від відповідальності за адміністративне правопорушення, якщо протягом 20 календарних днів із дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання адміністративною постановою законної сили, зокрема, особа, яка керувала транспортним засобом на момент учинення зафіксованого адміністративного правопорушення, звернулася особисто до уповноваженого органу (підрозділу) Національної поліції України, уповноважений поліцейський якого виніс адміністративну постанову, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу. Уповноважений поліцейський у порядку, визначеному  пунктом 4  розділу IV цієї Інструкції, вносить зміни до відповідної адміністративної постанови.
Відповідно до ст. 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі, посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.
За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України "Про захист персональних даних".
Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Отже, КУпАП чітко регламентований порядок звільнення власника транспортного засобу від відповідальності за порушення правил ПДР України, в разі передачі автомобіля третім особам.
Однією з підстав звільнення відповідальної особи, зазначеної у ст. 14-2 КУпАП від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі є встановлення належного користувача транспортного засобу.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів» від 14 листопада 2018 р. № 1197 (далі – Порядок) визначено процедуру внесення Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу.
Належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи - лізингоодержувача (особа, яка виконує повноваження керівника такої юридично лізингоодержувача) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру, відповідно до статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення несуть відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовані в автоматичному режимі фотозйомки (відеозапису).
Відповідно до п.3 Порядку підставами для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є:
1) визначення належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній особі транспортного засобу в користування;
2) визначення керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, свого працівника належним користувачем;
3) оформлення на фізичну особу нотаріально посвідченої довіреності на право користування транспортним засобом;
4) користування фізичною особою транспортним засобом на підставі договору оренди (найму, позички);
5) користування фізичною або юридичною особою транспортним засобом на підставі договору фінансового або оперативного лізингу;
6) оформлення на фізичну особу, щодо якої вносяться відомості як про належного користувача, тимчасового реєстраційного талона.
Згідно з п.5 Порядку відомості про належного користувача до Реєстру вносяться через:
1) територіальні органи з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС);
2) веб-додаток, розміщений на офіційному веб-сайті Головного сервісного центру МВС;
3) Єдиний державний вебпортал електронних послуг.
Пунктом 8 Порядку встановлено, що внесення до Реєстру одночасно відомостей щодо декількох належних користувачів стосовно одного транспортного засобу не допускається.
Відповідно до пункту 21 зазначеного Порядку внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, якого визначив безпосередньо власник транспортного засобу, здійснюється у сервісному центрі МВС у присутності власника транспортного засобу (його представника за довіреністю) та належного користувача.
Положеннями пункту 27 Порядку передбачено, що внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, на якого власник оформив нотаріально посвідчену довіреність на право користування транспортним засобом, здійснюється у сервісному центрі МВС за заявою належного користувача.
Матеріалами справи встановлено, що 03.09.2021 року о 13 год. 56 хв., за адресою: М05 Київ-Одеса, 15 км+740 м. особа, яка керувала транспортним засобом «HYUNDAI ELANTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевищила встановленні обмеження швидкості руху транспортних засобів на 30 км/год., чим порушила п. 12.9 б) Правил дорожнього руху України, якими заборонено водієві перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.
За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором ДПП Педосюк О.В. було винесено постанову серії 1АВ №02299080 від 04.09.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень (а.с. 15).
Відповідно до матеріалів справи, а саме свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 власником транспортного засобу «HYUNDAI ELANTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_1 .
В розділі «особливі відмітки» вказаного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вказано: «…має право користування ОСОБА_2 » (а.с. 17).
В матеріалах справи мітиться заява третьої особи ОСОБА_2 , в якій останній визнає, що є належним користувачем транспортного засобу «HYUNDAI ELANTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 та підтверджує, що 03.09.2021 він дійсно їздив у своїх справах по трасі М05 у напрямку Київ-Глеваха-Київ. Також вказує, що саме він має нести відповідальність за інкриміноване правопорушення, однак проти факту самого правопорушення заперечує (а.с. 82-86).
Натомість, в матеріалах справи відсутні докази звернення ОСОБА_2 до відповідача з заявою у строки та в порядку встановлені положеннями ст. 279-3 КУпАП, розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС №13 від 13.01.2020, яке відповідно до положень ст. 14-2 КУпАП є підставою для звільнення від адміністративної відповідальності.
Також, позивачем не надано доказів, щодо внесення ОСОБА_2 до Реєстру відомостей про належного користувача, як і не надано роздруківки з Електронного кабінету водія.
Водночас, колегія суддів зазначає, що вирішення питання звільнення від відповідальності згідно з положеннями ст. ст. 14-2, 279-3 КУпАП, розділу 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС №13 від 13.01.2020 належить до повноважень відповідача та не є предметом судового розгляду у даній справі.
При цьому слід зазначити, що саме позивач, як особа за якою зареєстровано транспортний засіб, має право визначати, як використовувати транспортний засіб особисто або передавати право керування іншим особам, тому відповідачем вірно складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 , як на власника транспортного засобу «HYUNDAI ELANTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Колегія суддів також звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, який у складі Великої Палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до частини першої статті 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивач, будучи власником транспортного засобу, діяльність з використання якого є джерелом підвищеної небезпеки, передаючи його в користування третім особам, має бути зацікавлений та вжити належних заходів задля забезпечення дотримання користувачем такого ТЗ правил дорожнього руху та неухильного виконання вимог чинних нормативно-правових актів останнім.
Окрім того, факт вчинення правопорушення, а саме перевищення швидкості руху автомобілем «HYUNDAI ELANTRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 зафіксовано в автоматичному режимі технічним засобом Каскад 041-1219. 
На підтвердження вчиненого адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, представником Департаменту патрульної поліції надано до суду компакт-диск з відеозаписом події (а.с.70).
Також, результати автоматичної фіксації перевищення встановленого обмеження швидкості транспортним засобом «HYUNDAI ELANTRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 підтверджуються трьома фотознімками зображення вказаного транспортного засобу які містяться на доданому компакт-диску (а.с. 59-62). На фотознімках вказана інформація щодо дати та часу вчинення правопорушення, адреси, координати, номерний знак автомобіля, обмеження максимально дозволеної швидкості та швидкості з якою рухався автомобіль. Разом з тим, постанова містить як посилання на сайт, так і QR-код з посиланням на сайт, в якому міститься вся вищезазначена інформація.
Відповідачем до суду надано сертифікат типу відповідності комплексу автоматичної фото/відеофіксації правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху «КАСКАД» Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» № UA.TR.001 5-19 Rev.1, згідно якого встановлено, що комплекси автоматичної фото/відеофіксації правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху «КАСКАД» відповідає затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу та застосовним вимогам Технічного регламенту (а.с. 67), тому комплекси автоматичної фото/відео фіксації порушень правил дорожнього руху «КАСКАД», як складова частина Системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі, пройшли необхідні тестування та мають дозвільні документи на їх використання.
Таким чином, на думку колегії суддів, фіксація порушення правил дорожнього руху, яка здійснено приладом Каскад відповідає вимогам щодо належності, допустимості та достовірності доказів визначених ст.ст. 73-75 КАС України.
Крім того, відповідачем надано лист Служби автомобільних доріг в Київській області №06С/3140 від 03.09.2020, за змістом якого на зазначеній ділянці дороги наявні дорожні знаки, які обмежують максимальну швидкість руху до 50 км/год. та дорожній знак 5.70 «Фото-відеофіксація порушень Правил дорожнього руху».
Інформація про розміщення приладів контролю публікується на офіційних веб-сайтах МВС та Національної поліції.
Так, відповідно до роздруківки з офіційного сайту МВС, де вказані розташування камери безпосередньо КАСКАДУ 041-1219 саме на відрізку 15+740, обмеження швидкості становить 50 км/год.
Натомість, позивачем не спростовано належними та допустимими доказами встановлення або зміну на вказаній ділянці швидкісного режиму з обмеженням швидкості 50 км/год. 
Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Вказані докази, на думку колегії суддів, свідчать про правомірність прийняття відповідачем постанови серії 1АВ №02299080 від 04.09.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП поза розумним сумнівом.
Таким чином, суд першої інстанції по суті правильно дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги.

Апелянтка в апеляційній скарзі зазначає, що відповідачем застосовано ст. 14-2 КУпАП, аналогічну за змістом зі ст. 14-1 КУпАП, яка вже була визнана рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 по справі № 1-34/2010 неконституційною.
Колегія суддів відхиляє зазначені доводи апелянтки, оскільки у 2015 році (з урахуванням змін 2017 року) до Кодексу України про адміністративні правопорушення внесені зміни щодо фіксації у автоматичному режимі порушення правил дорожнього руху та окремо врегульовано притягнення до адміністративної відповідальності власників транспортного засобу як відповідальну особу, саме по даній категорії справ і зазначені доповнення до КУпАП не були предметом розгляду Конституційного Суду України та не визнавались неконституційними.
Також, колегія суддів критично ставиться до доводів апелянтки про те, що викладені в позовній заяві та апеляційній скарзі доводи, узгоджуються з висновками Восьмого апеляційного адміністративного суду викладеними у постанові від 20.10.2022 у справі № 456/8/22, відповідно до яких: «…відсутня інформація щодо того, що зображена на фото частина траси розташована в межах населеного пункту, відсутній дорожній знак, яким позначається початок або кінець населеного пункту. Фіксація швидкості руху автомобіля здійснена без співставлення з дорожніми знаками, іншими об`єктами, які б вказували на те, що транспортний засіб позивача на момент фіксації рухався у населеному пункті, так само, як і відсутня інформація яка підтверджує наявність дорожніх знаків 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», 3.21. «Зона обмеження максимальної швидкості», 5.70 «Фото - відеофіксація порушень  Правил дорожнього руху»».
Вказані доводи спростовуються даними комплексу Каскад 041-1219 (а.с. 59), відповідно до яких перевищення швидкості транспортним засобом «HYUNDAI ELANTRA», д.н. НОМЕР_1 зафіксовано на трасі М05 Київ-Одесса 15+740,  а саме за координатами N50342831 E30/417508, біля населеного пункту Чабани.
Також, як вже зазначалось, на підтвердження встановлених обмежень швидкості руху, відповідачем надано лист Служби автомобільних доріг в Київській області №06С/3140 від 03.09.2020, за змістом якого на зазначеній ділянці дороги наявні дорожні знаки, які обмежують максимальну швидкість руху до 50 км/год. та дорожній знак 5.70 «Фото-відеофіксація порушень Правил дорожнього руху».
Натомість, апелянткою не спростовано належними та допустимими доказами встановлення іншого швидкісного режиму, або відсутність вищевказаних дорожніх знаків на ділянці траси М05 Київ-Одесса 15+740.
Колегія суддів також звертає увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Натомість, ОСОБА_3 не є стороною у справі № 456/8/22 в якій Восьмим апеляційним адміністративним судом у постанові від 20.10.2022 викладені вищевказані висновки,  а фактичні обставини справи не є тотожними.
Відповідно до ч.ч. 5-6 ст. 13 «Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Такими чином, при ухваленні рішення суд бере до уваги лише висновки викладені у постановах Верховного Суду.
З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє посилання апелянтки на висновки Восьмого апеляційного адміністративного суду викладені у постанові від 20.10.2022 у справі № 456/8/22.
Окрім того судом апеляційної інстанції  встановлено  наявність  відповідних обмежень  швидкісного режиму  на ділянці траси М05 Київ-Одесса 15+740, що свідчить про суттєву відмінність  обставин, встановлених постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду викладені у постанові від 20.10.2022 у справі № 456/8/22.
В апеляційній скарзі апелянтка зазначає, що судом першої інстанції застосовано нормативний акт, який не підлягав застосуванню, а саме Інструкцію МВС України від 07.11.2015 № 1395 з оформлення поліцейськими матеріалів справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, посилання на яку містяться в мотивувальній частині рішення, в той час як правопорушення, яке ставиться в провину зафіксовано в автоматичному режимі.
Також вказує, що суд першої інстанції помилково вказав: «….позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували факт проїзду перехрестя на жовтий сигнал світлофора тощо», оскільки вказаний висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи.
Щодо вказаних доводів апелянтки колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Згідно з матеріалами справи, в мотивувальній частині рішення суд першої інстанції посилається на положення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, зареєстрованого Міністерством юстиції України 10.11.2015 з №1408/27853 (а.с. 113-114).
Колегія суддів зазначає, що з урахуванням того, що вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП було зафіксовано в автоматичному режимі, зазначені посилання суду першої інстанції є помилковими, а отже підлягають виключенню з мотивувальної частини рішення.
Також, суд першої інстанції суд першої інстанції помилково вказав: «…позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували факт проїзду перехрестя на жовтий сигнал світлофора тощо». Зазначені висновки суду також підлягають виключенню з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи.
Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Враховуючи все вищевикладене, на думку колегії суддів апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Суворовського районного суду м. Одеси зміні шляхом виключення з мотивувальної частини вищевказаних висновків суду першої інстанції.
В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін відповідно до статті 316 КАС України.
Відповідно до частини 6 статі 139 КАС України, якщо суду апеляційної інстанції , не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції змінено в мотивувальній частині, а також те, що позивач як особа з інвалідністю другої групи звільнена від сплати судового збору, підстави для перерозподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 07.06.2022 по справі № 523/18496/21 – задовольнити частково.
Змінити мотивувальну частину рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 07.06.2022 по справі № 523/18496/21 з підстав наведених у мотивувальній частині постанови апеляційного суду.
В решті рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 07.06.2022 по справі № 523/18496/21 – залишити без змін.
          Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя 	 	Шляхтицький О.І.	
Судді	    	Домусчі С.Д.    Семенюк Г.В.