ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
15 листопада 2022 року           справа №200/1561/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 липня 2022 року (повне судове рішення складено 27 липня 2022 року в м. Слов`янську) у справі № 200/1561/22 (суддя в І інстанції Зеленов А.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
                                                          УСТАНОВИВ:

В січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – Управління, ГУ ПФУ в Донецькій області), в якій просив суд:
- визнати протиправними дії відповідача щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії у розмірі 60 відсотків від місячного заробітку;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо перегляду середньомісячного заробітку для перерахунку пенсії позивачу з 30621,32 грн на 19210,47 грн;
- зобов`язати Управління перерахувати та виплатити позивачу пенсію за вислугу років з розрахунку 90 відсотків від місячного заробітку 30621,32 грн, зазначеного у довідці прокуратури Донецької області від 29 липня 2019 року №18-82-463 без обмеження максимального розміру пенсії.
Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що на виконання рішення суду ГУ ПФУ в Донецькій області здійснило перерахунок пенсії. Однак, зробило це не відповідно до рішення суду і вимог закону. 
Вважає, що рішення щодо застосування під час перерахунку його пенсії норми щодо призначення пенсії в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, є незаконним, необґрунтованим та таким, що порушує його права. На думку позивача, при перерахунку пенсії відповідач повинен виходити з розрахунку 90% від заробітної плати. 
Також при перерахунку ОСОБА_1 пенсії має застосовуватись норма, яка визначає умови та розмір пенсії у відсотках без обмеження її граничного розміру, що діяла на момент призначення пенсії, тобто станом на лютий 2002 року.
Крім того, при обчисленні середньомісячного заробітку для перерахунку пенсії позивачу відповідач необґрунтовано виходив не з розміру 30621,32 грн, який встановлено в довідці прокуратури, а з суми 19210,47 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 липня 2022 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, якими вмотивовано позовну заяву.

Додатковим рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо перегляду середньомісячного заробітку для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 30621,32 грн. на 19210,47 грн.
Зобов`язано Управління перерахувати та виплатити позивачу пенсію за вислугу років з розрахунку 60 відсотків від місячного заробітку 30621,32 грн, зазначеного у довідці прокуратури Донецької області від 29 липня 2019 року №18-82-463.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 496 гривень 20 копійок.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
Відповідно до пенсійного посвідчення ОСОБА_1 є одержувачем пенсії за вислугу років довічно. Позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 05.11.1991 № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» (далі – Закон № 1789-ХІІ).
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, що підтверджується матеріалами справи та не оскаржується сторонами.
31 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області із заявою №6218 про перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівника прокуратури, надавши довідку про складові заробітної плати №18-82-463 від 29.07.2019 та довідку про складові заробітної плати за будь-які 24 місяці підряд перед зверненням за пенсією №18-82-463 від 29.07.2019.
Рішенням управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області №139 від 09.08.2019 позивачу відмовлено в перерахунку пенсії.
27 грудня 2019 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області із заявою про перерахунок пенсії за нормами Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі – Закон № 1697-VІІ).
Рішенням управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області № 5 від 03.01.2020 позивачу знову відмовлено в перерахунку пенсії. Відмову мотивовано, що на даний момент не визначено механізму перерахунку пенсії працівникам прокуратури.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про зобов`язання вчинити дії щодо перерахунку та виплати пенсії задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області №5 від 03.01.2020 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 01.01.2020 з розрахунку 90 відсотків від місячного заробітку, зазначеного у довідки прокуратури Донецької області від 29.07.2019 №18-82-463 без обмеження максимального розміру пенсії. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області виплатити ОСОБА_1 різницю у пенсії між нарахованою та виплаченою за період 12 останніх місяців.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2021 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області задоволено частково. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року у справі № 200/2299/20-а скасовано в частині визначення дати, з якої повинен бути здійснений перерахунок пенсії ОСОБА_1 , та відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії і щодо обмеження пенсії максимальним розміром, та виплати різниці в пенсії за минулий час за 12 місяців. В цій частині прийнято нову постанову. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області з 13.12.2019 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ на підставі довідки Прокуратури Донецької області від 29.07.2019 №18-82-463. В іншій частині рішення суду залишено без змін.
Головним управлінням проведено перерахунок пенсії з урахуванням висновків суду по справі №200/2299/20-а відповідно до статті 86 Закону № 1697-VІІ.
Після проведення перерахунку по заробітній платі на підставі довідки №18-12-463 від 29.07.2019 розмір пенсії ОСОБА_1 з 13.12.2019 складає: середній заробіток для обчислення пенсії складає 19210,47 грн; 19210,47*60% = 11526,28 грн - основний розмір пенсії.
Не погоджуючись із розміром перерахованої суми пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 не погоджується з трьома складовими алгоритму обчислення відповідачем його пенсії:
1) щодо застосування Управлінням 60 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку, а не 90 % як було раніше;
2) щодо обмеження розміру пенсії граничним розміром;
3) щодо обчислення середньомісячного заробітку для перерахунку пенсії в сумі 19210,47 грн, а не в розмірі 30621,32 грн, як зазначено в довідці прокуратури.

1) Стосовно застосування ГУ ПФУ в Донецькій області суми пенсії в розмірі 60 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.
Статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції, чинній до 01.10.2011, було передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.
Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» у статтю 50-1 Закону № 1789-ХІІ внесено зміни, відповідно до яких пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Законом України від 27.03.2014 № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» у статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у частинах другій і п`ятій цифри 80 замінено цифрами 70.
Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» у статті 50-1 Закону №1789-ХІІ у частинах другій та п`ятій цифри 70 замінено цифрами 60.
За правилами частини 18 цієї статті (у редакції, чинній до 01.01.2015) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. З 01.01.2015 умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначалися Кабінетом Міністрів України.
Водночас 15.07.2015 набрав чинності Закон № 1697-VII, відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон №1789-XII, крім, частин 3, 4, 6 та 11 статті 50-1, що втратили чинність з 15.12.2015.
З набранням чинності Законом № 1697-VII пенсійне забезпечення працівників прокуратури регулюється положеннями статті 86, за правилами частин 1, 2 якої прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Згідно з частиною 18 цієї статті призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами 2, 3 та 4 цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.
Вирішуючи питання щодо визначення норм права, які регулюють спірні правовідносини, суд виходить із такого.
Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
За загальним правилом норма права діє щодо відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до правовідносин застосовується той закон, під час дії якого вони настали.
Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
Ураховуючи наведене, до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності Законом № 1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, оскільки застережень щодо застосування норми, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, Закон № 1697-VII не містить та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням норми Закону № 1789-XII, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках та яка діяла на момент призначення пенсії, тобто одночасного застосування норм, які передбачені різними законами.
Такий правовий висновок узгоджується з покладеним в основу Закону № 1697-VII принципом єдності системи прокуратури України, що забезпечується, зокрема єдиним статусом прокурорів, який передбачає однакове матеріальне та соціально-побутове забезпечення, зокрема пенсійне забезпечення прокурорів.
Ураховуючи наведене, розмір відсотків, який враховується під час перерахунку пенсії має бути співмірним із тим, який застосовується під час призначення пенсії працівникам прокуратури. Встановлення різних підходів до порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку пенсії після набуття чинності Законом № 1697-VII порушує справедливий баланс між інтересами працівників прокуратури, яким пенсія призначається відповідно до цього Закону та тими, яким вона була призначена відповідно до Закону № 1789-XII, ставить у нерівне становище працівників прокуратури, які отримали право на пенсію відповідно до Закону № 1697-VII.
У рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2018 N 5-р/2018 зазначено, що положення частини 1 статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності. 
Cуд зазначає, що гарантією належного пенсійного забезпечення працівників прокуратури є право на безумовний перерахунок розміру пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Таке право за своєю суттю направлене на збільшення розміру виплачуваної працівнику прокуратури пенсії, а гарантія дотримання конституційного права на соціальний захист, зокрема щодо недопущення зменшення такого розміру у випадку перерахунку пенсії, має бути забезпечена виплатою пенсії в раніше встановленому розмірі.
Таким чином, правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності Законом № 1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини 2 статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 21 грудня 2021 року у справі № 580/5962/20.
На час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії стаття 50-1 Закону № 1789-ХІІ відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1697-VII у частині перерахунку пенсії втратила чинність.
З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення частини 2 статті 86 Закону № 1697-VII, у силу вимог яких пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати.
Отже, позовні вимоги у частині здійснення перерахунку пенсії у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

2) Щодо питання застосування при перерахунку пенсії, призначеної працівнику прокуратури відповідно до Закону № 1789-XII, обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, суд зазначає наступне.
За змістом статті 2 Закону № 3668-VI (який набрав чинності 1 жовтня 2011 року) максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України Про прокуратуру, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Цим Законом було внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення частини п`ятнадцятої якої викладено в аналогічній редакції.
При цьому абзацом першим пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3668-VI встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Абзацом 2 цього пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин 2 та 3 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.
На думку колегії суддів, положення пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3668-VI спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням Закону №3668-VI стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме - надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень.
Закон № 1789-ХІІ утратив чинність (крім окремих положень, які не стосуються спірних правовідносин) у зв`язку з набранням чинності Законом № 1697-VII, за правилами абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Ураховуючи наведене, з моменту набрання чинності Законом № 1697-VII питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною 15 якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром.
З огляду на викладене, пункт 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом № 3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом 6 частини 15 статті 86 Закону № 1697-VII.
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 21 грудня 2021 року у справі № 580/5962/20.
З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення абзацу 6 частини 15 статті 86 Закону № 1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Отже, позовні вимоги у частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром також є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Крім того, аналізуючи питання правомірності встановлення таких обмежень, необхідно зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо можливості встановлення обмежень розміру соціальних виплат.
Так, відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 26.12.2011 N 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.
Окрім того, аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що, неодноразово висловлюючи правову позицію щодо можливості обмеження розміру соціальних виплат, ЄСПЛ, не заперечуючи право держав зменшувати такий розмір, не сформулював правової позиції щодо достатнього розміру таких соціальних виплат, підкреслюючи водночас необхідність забезпечення прозорості, недискримінаційного характеру відповідних змін, не покладення надмірного тягаря на заявників внаслідок такого втручання держави. Така практика свідчить про достатньо широке поле для розсуду, яке ЄСПЛ залишає державам у питаннях соціального забезпечення.
Наведене свідчить про те, що ЄСПЛ визнає можливість того, що виплати соціального страхування можуть бути зменшені або припинені, однак, розглядаючи питання відповідності таких дій, у кожній конкретній справі ураховує всі відповідні обставини справи і з`ясовує: чи було законним таке втручання, чи переслідувало легітимну мету таке втручання та чи не поклало таке втручання надмірний тягар на особу, якої це стосується.
За аналогічних обставин ЄСПЛ не констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції (справа Valkov and Others v. Bulgaria (заява № 2033/04); справа Khoniakina v. Georgia (заява № 17767/08)).
Хоча виплати соціального страхування є майном у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, однак обмеження максимальним розміром пенсій працівникам прокуратури не може вважатися порушенням їх права володіння цим майном, оскільки такі здійснені державою шляхом введення нових законодавчих положень з метою регулювання політики соціального забезпечення. Встановлені обмеження не є непропорційними та не призводять до порушення сутності пенсійних прав.
Водночас розмір пенсії працівників прокуратури, з урахуванням встановлених обмежень максимальною сумою, залишається вищим середньомісячного розміру пенсії в Україні. Тобто, встановлення максимального розміру пенсії для працівників прокуратури не поставило їх у невигідне становище, оскільки їх право на соціальне забезпечення було за ними збережене, вони не були позбавлені своїх засобів для існування і не були піддані ризикові недостатності таких засобів для життя. Тому встановлення максимального розміру пенсії не можна вважати таким, що поклало на працівників прокуратури надмірний чи непропорційний тягар, чи порушило їх право на мирне володіння своїм майном.
При цьому таке обмеження не є дискримінаційним, оскільки стосується не лише працівників прокуратури, а й інших категорій пенсіонерів, зокрема поширюється на пенсії, призначені відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення».
Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано врахував висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 21 грудня 2021 року у справі № 580/5962/20, яка є релевантною до обставин справи, що розглядається.
Такої ж правової позиції Верховний Суд дотримувався і в численних рішеннях, ухвалених пізніше, наприклад, від 01 листопада 2022 року в справі № 500/3174/21, де касаційний суд скасував рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2022 в частині задоволених позовних вимог (зокрема, визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області при здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 в частині зменшення її розміру з 90% до 60% від місячної заробітної плати) та прийняв у зазначеній частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Посилання в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду від 10 вересня 2021 року у справі № 580/5238/20 також не заслуговують на увагу, оскільки Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17 зазначала, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.
Крім того, в справі № 580/5238/20 з аналогічних правовідносин Верховний Суд своєю постановою від 10 вересня 2021 року рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2021 року скасував в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 з обмеженням її граничного розміру та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області перерахувати та виплатити призначену ОСОБА_1 пенсію за вислугу років без обмеження граничного розміру пенсії. У вказані частині прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Отже, апеляційна скарга позивача щодо вимог 1) та 2) задоволенню не підлягає.

3) Стосовно обчислення середньомісячного заробітку для перерахунку пенсії в сумі 19210,47 грн, а не в розмірі 30621,32 грн.
Спочатку суд апеляційної інстанції зауважує, що місцевий суд в оскаржуваному рішенні не дав жодної оцінки цим доводам та вимогам позивача.
Проте, додатковим рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо перегляду середньомісячного заробітку для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 30621,32 грн. на 19210,47 грн.
Зобов`язано Управління перерахувати та виплатити позивачу пенсію за вислугу років з розрахунку 60 відсотків від місячного заробітку 30621,32 грн, зазначеного у довідці прокуратури Донецької області від 29 липня 2019 року №18-82-463.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідно до приписів частини другої статті 86 Закону № 1697-VII пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Частиною третьою цієї ж статті передбачено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.
Згідно ч.4 ст. 86 Закону № 1697-VII середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат на 60. Коригування зазначених виплат проводиться із застосуванням коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу та надбавок до нього. Посадовий оклад, надбавки за вислугу років під час призначення пенсії враховуються в розмірах за останньою займаною посадою прокурора, встановлених на момент виникнення права на перерахунок пенсії за вислугу років.
Відповідно до довідок прокуратури Донецької області від 29.07.2019 № 18-82-463 (а.с.38-40) про складові заробітної плати ОСОБА_1 станом на 01.07.2019, його посадовий оклад складає 5730,00 грн, надбавка за вислугу років (50%) – 2865,00 грн /згідно ч.4 статті 86 Закону № 1697-VII враховуються в розмірах за останньою займаною посадою прокурора/, а інші складові заробітної плати (надбавка до посадового окладу за класний чин, надбавка за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи, премії, матеріальна допомога на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових потреб, індексація та інші виплати) складають в розрахунку на один місяць – 30621,32 грн. На всі виплати, включені в довідку, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Отже, заробітна плата ОСОБА_1 для перерахунку пенсії складає 39216,32 грн, а не 30621,32 грн (лише інші складові заробітної плати), як помилково вважав позивач.
Як вбачається з відповіді від 09.07.2021 (а.с.43-45), Управління врахувало дані вказаних вище довідок прокуратури, внаслідок чого обчислило пенсію ОСОБА_1 в розмірах: з січня 2020 року – 16380,00 грн, з липня 2020 року – 17120,00 грн, з грудня 2020 року – 17690,00 грн, застосувавши обмеження максимального розміру 10 прожитковими мінімумами для непрацездатних осіб.
Однак, пізніше (відповідь від 01.11.2021 – а.с.50-52), вважаючи, що була виявлена помилка у розрахунку пенсії, Управління з 01.10.2021 переглянуло пенсійну справу (в тому числі розмір належної пенсії з грудня 2019 року), обрахувавши згідно тих самих довідок прокуратури середньомісячний заробіток для розрахунку пенсії в розмірі 19210,47 грн. Відтак, розмір належної, за висновком відповідача, пенсії з січня 2020 року по жовтень 2021 року склав незмінну суму – 11526,28 грн.
У відповіді від 22.12.2021 Управління зазначило, що для розрахунку середньомісячної заробітної плати ОСОБА_1 відповідно до ст. 86 Закону № 1697-VII враховані наступні види оплати праці: посадовий оклад, надбавка за вислугу років (50%), надбавка за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи, надбавка за роботу з режимними обмеженнями, премії, індексація.
Отже, відповідачем до складових заробітної плати ОСОБА_1 не були враховані наявні в довідках прокуратури від 29.07.2019 № 18-82-463 інші складові заробітної плати, зокрема, надбавка за класний чин, матеріальна допомога на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових потреб, тощо.
Колегія суддів вважає такі дії Управління необґрунтованими (до речі, відповідач жодним чином не обґрунтував правомірність своїх дій у відзиві на позов). 
Так, відповідно до частини другої статті 86 Закону № 1697-VII пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Отже, до суми місячної заробітної плати ОСОБА_1 повинні бути включені всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Не враховані відповідачем надбавка за класний чин, матеріальна допомога на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових потреб, інші виплати відносяться до видів оплати праці згідно Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Держкомстату України від 13.01.2004 N 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за N 114/8713.
Згідно вказаних довідок прокуратури, на всі ці виплати нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Відтак, всі виплати, включені в довідки прокуратури Донецької області від 29.07.2019 № 18-82-463, підлягали врахуванню Управлінням при обчисленні суми місячної заробітної плати ОСОБА_1 , з якої проводиться перерахунок пенсії.
Отже, в цій частині позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
З врахуванням того, що позивач вже звертався до суду за реалізацією свого права на перерахунок пенсії, належним та ефективним способом захисту його прав в даному випадку колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, викладений в додатковому рішенні, щодо необхідності визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо перегляду середньомісячного заробітку для перерахунку пенсії позивачу на 19210,47 грн та зобов`язання Управління перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ на підставі довідок Прокуратури Донецької області від 29.07.2019 №18-82-463, врахувавши всі виплати, включені до них, при обчисленні суми місячної заробітної плати.
При цьому такий перерахунок слід зробити з 13.12.2019, як просив ОСОБА_1 в позовній заяві і як робив це відповідач початково при отриманні довідок.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,- 

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 липня 2022 року у справі № 200/1561/22 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 15 листопада 2022 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                 І. В. Сіваченко

Судді                                                                                            А. А. Блохін

                                                                                                                                                                                                                                                              Т. Г. Гаврищук