Справа № 302/1254/21

П О С Т А Н О В А
Іменем України

15 листопада 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:                                                        головуючого – судді Куштана Б.П. (доповідача),                                 суддів: Бисаги Т.Ю. і Фазикош Г.В.,                                                з участю секретаря Ігнатюк І.Ю.,                                                        розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Міжгірського районного суду від 21 січня 2022 року (у складі судді Кривки В.П.) за позовом  фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у порядку регресу, -
ВСТАНОВИВ:
       Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у листопаді 2021 р. 
       Просив стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу в розмірі 22500,12 грн., 908 грн. у відшкодування судового збору та витрати на правничу допомогу в розмірі 11 771,20 грн.
       На обґрунтування позовних вимог указав, що між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 2179565-02-02-01 від 08.11.2019 р., предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом марки «MazdaCX-5», державний номерний знак НОМЕР_1 .
       Відповідно до умов указаного договору ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» взяла на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.
       17.11.2019 р. мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «OpelVivaro», д.н.з. НОМЕР_2 , з причепом, яким керував відповідач ОСОБА_1 , та автомобілем «MazdaCX-5», д.н.з. НОМЕР_1 . У результаті цієї ДТП було пошкоджено транспортний засіб «MazdaCX-5», д.н.з. НОМЕР_1 . Факт порушення відповідачем Правил дорожнього руху (п.п.22.2) встановлено постановою Міжгірського районного суду від 29.01.2020 р. Потерпіла у ДТП ОСОБА_3 звернулася до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно з рахунком № Ф-00001845 від 04.12.2019 р. загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля «MazdaCX-5», д.н.з. НОМЕР_1 , склала 85656,90 грн. За заявою потерпілої та відповідно до умов договору добровільного страхування, на підставі Акту № 15507-2 від 06.12.2019 р. ПрАт «СК «ВУСО» виплатило ОСОБА_3 суму страхового відшкодування у розмірі 85656,90 грн. Відповідальність винуватця ДТП гр. ОСОБА_1 як водія транспортного засобу була забезпечена договором обов`язкового страхування цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів АО/2553048 на момент ДТП у ПрАТ «Українська пожежна-страхова компанія». 
       ПрАТ «УПСК» здійснили виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК ВУСО» в межах ліміту, передбаченого ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням франшизи та зносу, а саме – в розмірі 63156,78 грн. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 22500,12 грн. Таким чином, у відповідача виникло зобов`язання перед ПрАТ «СК «ВУСО» відшкодувати завдані збитки в межах різниці між сплаченим страховим відшкодуванням і страховою виплатою ПрАТ «УПСК».
       16.08.2021 р. між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір № 16/08/2021 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступив (передав), а новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування №2179565-02-02-01 від 08.11.2019 р.
       Рішенням Міжгірського районного суду від 21 січня 2022 р. позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 завдані збитки в порядку регресу в розмірі 22 500,12 грн. 908 грн. у відшкодування судового збору та витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 5 465,20 грн.
        ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
       Узагальнені та доречні доводи апеляційної скарги зводяться до такого:
-нарахування додатково 22 500,12 грн. як збитків, завданих власнику транспортного засобу «MazdaCX-5», д.н.з. НОМЕР_1 , є безпідставним, оскільки ця сума визначена без урахування фізичного зносу вказаного транспортного засобу;
-позивач не мав правових підстав пред`являти позов у порядку регресу, оскільки обов`язок відшкодування шкоди покладається на страховика, тобто на ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія»;
-позивач не надав докази сплати ним ціни договору про відступлення прав вимог, відтак він не мав права заявляти позов до ОСОБА_1 .
       У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити. Узагальнені заперечення зводяться до необґрунтованості доводів апеляційної скарги.
       Суд виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог.
       Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду – без змін, із таких мотивів.
       Судом першої інстанції було встановлено, що згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником транспортного засобу «MazdaCX-5», д.н.з. НОМЕР_1 є  ОСОБА_3 (а.с.29 зворот).
       Відповідно до свідоцтва про реєстрацію  транспортного засобу серії НОМЕР_4 власником транспортного засобу  «OpelVivaro», д.н.з. НОМЕР_2 , є відповідач ОСОБА_1 (а.с.29).
       08.11.2019 р. ОСОБА_3    уклала із ПрАТ «СК «ВУСО»  договір добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «MazdaCX-5», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.13)
       17.11.2019 р. о 17 год. 00 хв.  у с. Пилипець Міжгірського району Закарпатської області водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем   «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_2 , з причіпом, в якому було завантажено  бетонне кільце, неналежно закріпив вантаж перед початком руху авто, внаслідок чого  під час руху автомобіля  кільце зірвалося з кріплення та злетіло з причепа на автодорогу – зустрічну смугу, внаслідок  чого було пошкоджено зустрічний транспортний засіб «MazdaCX-5», д.н.з. НОМЕР_1 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.22.2 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
       Згідно з постановою Міжгірського районного суду від 29.01.2020 р. (справа № 302/67/20, яка набрала законної сили  10.02.2020 р., провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_1   закрито за минуванням  строку накладення адміністративного стягнення (а.с.21). 
       Відповідно до акту (протоколу) огляду ТЗ - заяви на виплату від 19.11.2019 р., складеного оцінювачем/спеціалістом ПрАТ «СК «ВУСО» Мовчан Н.М., останнім за участі ОСОБА_3   було здійснено огляд транспортного засобу «MazdaCX-5», д.н.з. НОМЕР_1 , рік випуску 2013, встановлено комплектність транспортного засобу, виявлено 24 пошкоджень, що підтверджено фото таблицями (а.с.22).
       Відповідно до звіту про визначення коефіцієнта фізичного зносу колісного транспортного засобу «MazdaCX-5», д.н.з. НОМЕР_1 , встановлено коефіцієнт фізичного зносу цього транспортного засобу, станом  на 16.11.2019 р., - 0,50 (а.с.31-36)
       Згідно з  рахунком на оплату № Ф-00001845 від 04.12.2019  ФОП ОСОБА_4 вартість запчастин та ремонту транспортного засобу «MazdaCX-5», д.н.з. НОМЕР_1 ,  становить 85656,90 грн. (37). 
       Згідно зі страховим актом  № 15507-02 від 06.12.2019 р. ПрАТ «СК «ВУСО» ФОП ОСОБА_5 нараховано  суму страхового відшкодування по Договору страхування наземного транспорту № 5179565-02-02-01 від 08.11.2019 р. відповідно до заяви з реквізитами про виплату страхового відшкодування  від  19.11.2019 р. (а.с.39).
       Згідно з платіжним дорученням № 32865 від 06.12.2019   р. ПрАТ «СК «ВУСО»  суму 85656,90 грн. перераховано на банківський рахунок ФОП ОСОБА_5 (а.с.40).
       Станом на 17.11.2019 р., коли мала місце  дорожньо-транспортна пригода за участю відповідача ОСОБА_1 ,  останній мав діючий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних  транспортних засобів   ПАТ «Українська пожежна-страхова компанія»  № АО/2553048 (а.с.64,67).
       ПАТ «Українська пожежна-страхова компанія»   здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок  ПрАТ «СК ВУСО» в межах ліміту, передбаченого ЗУ «Про обов`язкове  страхування цивільно-правової відповідальності  власників наземних  транспортних засобів», з врахуванням франшизи та зносу, а саме – в розмірі 63156,78 грн. (а.с.41).
       Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 22500 грн.12 коп.
       Згідно з умовами договору № 16/08/2021 про відступлення права вимоги від  16.08.2021 р., який укладено між ПрАТ «СК «ВУСО» (первісний кредитор) та суб`єктом підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2 , копія якого надана позивачем, первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набув права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування (а.с.9-11). Згідно з додатком № 1 до Договору №16/08/2021 про відступлення права вимоги від 16.08.2021 р. ФОП ОСОБА_2 набув права вимоги до ОСОБА_1 на суму 22500,12 грн. (а.с.12)
       За відступлення прав вимоги ФОП ОСОБА_2 здійснив виплату грошових коштів на користь ПрАТ «СК «ВУСО» в сумі 33693,94 грн., у тому числі і 3375,02 грн. за вимогами до ОСОБА_1 , що підтверджено платіжним дорученням № 52 від 16.08.2021 на суму 33693,94 грн. (платник ФОП ОСОБА_6 , одержувач ПрАТ СК`ВУСО») (а.с.12, зворот).
       ФОП ОСОБА_2 надіслав ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права вимоги (а.с.43) та письмовий Акт (вимогу) № 15507-02 про відшкодування збитків у порядку регресу в сумі 22500,12 грн. (а.с.42) Указане  підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта» ПН 215600426655 (а.с.43 зворот).
       Із вини ОСОБА_1   було завдано майнової шкоди ОСОБА_3 . Автомобіль ОСОБА_3 був застрахований за договором добровільного страхування наземного транспорту № 5179565-02-02-01 від 08.11.2019 р. Страховиком виступило ПрАТ «СК «ВУСО».
       Згідно з  рахунком на оплату № Ф-00001845 від 04.12.2019 р. ФОП ОСОБА_4 вартість запчастин і ремонту транспортного засобу «MazdaCX-5», д.н.з. НОМЕР_1 , становить 85656,90 грн. 
ПАТ «УПСК»   здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК ВУСО» в розмірі – 63156,78 грн. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням  становить  22500 грн. 12 коп.
       Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про страхування», франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Страхове відшкодування за шкоду заподіяну потерпілим, завжди зменшується на суму франшизи. Тобто, франшиза відшкодовується особою, яка завдала матеріальну шкоду.
       Згідно з ч.1 ст. 16 ЗУ «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
       Указана норма кореспондується із ст. 979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
       Згідно з п.3 ст. 20 ЗУ «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
       Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.
       Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
       Відповідно до п.3 ч. 2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
       Згідно з ч.1, 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
       Згідно зі ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкоди завдано не з її вини.
       За змістом ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
       Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
       Згідно з ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
       За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
       Відповідно до положень ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
       За приписами п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
       Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
       Стосовно доводів відповідача колегія суддів зауважує наступне.
       Так, ОСОБА_1 посилається на те, що нарахування додатково 22 500,12 грн. як збитків, завданих власнику транспортного засобу «MazdaCX-5», д.н.з. НОМЕР_1 , є безпідставним, оскільки ця сума визначена без урахування фізичного зносу вказаного транспортного засобу. Однак, указаний довід не заслуговує на увагу через те, що страховик відповідача здійснив виплату страхового відшкодування за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів із урахуванням витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобі з урахуванням зносу.
       Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах стразових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
       Обов`язок проведення автотоварознавчого дослідження із метою визначення розміру завданих збитків і коефіцієнту фізичного зносу згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика відповідача.
       У матеріалах справи міститься страховий акт № ОЦ/000/915/20/0103, відповідно до якого визначено суму, що підлягає перерахуванню у порядку регресу згідно з регресною вимогою і документами, якими підтверджується розмір страхового відшкодування у розмірі 63 156,76 грн. 
       Відтак, страховик потерпілої сторони в порядку регресу, на підставі вимог закону, який регулює спірні правовідносини, має право стягнути з особи-винуватця дорожньо-транспортної пригоди, різницю між вартістю ремонту (85 656,90 грн.) і сумою, яка була сплачена страховиком винуватця ДТП страховику потерпілої сторони (63 156,78 грн.), тобто суму в розмірі 22 500,12 грн., тому це не є додаткові збитки, як це інтерпретує відповідач у апеляційній скарзі.
       Довід апеляційної скарги про те, що позивач не мав правових підстав пред`являти позов у порядку регресу, оскільки обов`язок відшкодування шкоди покладається на страховика, тобто на ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», також не заслуговує на увагу, оскільки страхової виплати (страхового відшкодування), яке було сплачено страховиком відповідача, було недостатньо для повного відшкодування завданої відповідачем шкоди, то ПрАТ «СК «ВУСО» на підставі ст. 1194 ЦК України отримало права звернутися безпосередньо до відповідача як винуватця ДТП, із вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
       Саме відповідач за загальним правилом несе відповідальність за завдану шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки – особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право) володіє транспортним засобом (ч.2 ст. 1187 ЦК України).
       Довід апеляційної скарги стосовно того, що позивач не надав докази сплати ним ціни договору про відступлення прав вимог, а відтак він не мав права заявляти позов до ОСОБА_1 , спростовується матеріалами справи, а саме: додатком № 1 до договору №16/08/2021 про відступлення права вимоги (а.с.12) і платіжним дорученням №52 від 16 серпня 2021 р. на суму 33 693,94 грн. (а.с.12 зворот).
       Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і на їх правильність не впливають.
       За наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
       Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.
       Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.                                                                         2.Рішення Міжгірського районного суду від 21 січня 2022 року залишити без змін.                                                                                 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.                                                                         4.Повне судове рішення складено 30 листопада 2022 р.
Судді: