справа № 359/9015/15-ц
головуючий у суді І інстанції Борець Є.О.
провадження № 22-ц/824/6022/2022
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.

ПОСТАНОВА
Іменем України 
 
23 листопада 2022 року                                                                м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Мостової Г.І., 
суддів Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,
за участі секретаря судового засідання: Сердюк К.О., 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2021 року 
у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кравець Вадим Валентинович, про визнання неправомірними дій, що полягають у відкритті виконавчого провадження та зверненні стягнення на заробітну плату та пенсію заявника, а також про зобов`язання повернути незаконно стягнуті грошові кошти, -
в с т а н о в и в :
У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вказаною скаргою, у якій просила суд: 
визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця В.В. та зобов`язати його повернути грошові кошти, утриманні з заробітної плати та пенсії заявника на рахунки КП «Бориспільтепломережа» та ПФУ;
стягнути з Кравця В.В. на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.
 
Скарга мотивована тим, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця В.В. перебуває виконавче провадження № 59539872 з виконання виконавчого листа №2/359/2610/2015, виданого 11 жовтня 2016 року Бориспільським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» боргу за кредитним договором №700014412 від 30 квітня 2013 року у загальному розмірі 99418 грн 29 коп., що складається з боргу по поверненню кредиту у розмірі 94 695 грн 37 коп., боргу по сплаті процентів за користування ним у розмірі 807 грн 49 коп. та штрафу у розмірі 3 915 грн 43 коп. 
Постановами приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця В.В. від 27 квітня 2020 року було звернуто стягнення на заробітну плату, яку отримує ОСОБА_1 в КП «Бориспільтепломережа», а також на пенсію, яку вона отримує у Бориспільському об`єднаному УПФУ. 
Зокрема, з заробітної плати заявника були утримані грошові кошти у розмірі 6 902 грн 72 коп., з її пенсії - грошові кошти у розмірі 3 235 грн 11 коп. Загальний розмір грошових коштів, утриманих з доходів ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк», становить 10 137 грн 83 коп.
ОСОБА_1 посилається на те, що виконавчий документ був виданий на підставі заочного рішення Бориспільського міськрайонного суду від 25 листопада 2015 року, яке було скасовано постановою Київського апеляційного суду від 05 листопада 2019 року. Ця обставина свідчить про те, що дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця В.В., які полягають у відкритті виконавчого провадження №59539872, а також у зверненні стягнення на заробітну плату та пенсію заявника, порушують право ОСОБА_1 , оскільки вони призвели до безпідставного стягнення грошових коштів з її доходів. 
 
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2021 року частково задоволено скаргу ОСОБА_1 .
Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця В.В., що полягають у відкритті виконавчого провадження № 59539872 з виконання виконавчого листа № 359/9015/15-ц, виданого 11 жовтня 2016 року Бориспільським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» боргу за кредитним договором № 700014412 від 20 квітня 2013 року у загальному розмірі 99 418 грн 29 коп.
Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця В.В., що полягають у зверненні стягнення на заробітну плату та пенсію ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 59539872.
У задоволенні скарги в частині вимоги про зобов`язання приватного виконавця повернути незаконно стягнуті грошові кошти відмовлено.
 
Відмовляючи ОСОБА_1 у стягненні вартості послуг професійної правничої допомоги, суд першої інстанції мотивував рішення тим, що зі змісту довідки адвоката Куколя В.В. № 45 від 24 травня 2021 року (а.с.18) вбачається, що на оплату професійної правничої допомоги ОСОБА_1 витратила грошові кошти у розмірі 5000 грн. Однак, вказаний письмовий доказ не є ні фінансовим, ні фіскальним документом, що підтверджує передачу та отримання грошових коштів. Крім того, у змісті договору про надання правової допомоги від 21 травня 2021 року (а.с.17) відсутня інформація про вартість послуг професійної правничої допомоги. Тому, підстави для відшкодування          ОСОБА_1 вказаних судових витрат відсутні.
 
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції в частині відмови у стягненні вартості послуг професійної правничої допомоги, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить змінити ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2021 року та стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравець В.В. понесені нею витрати на правову допомогу пропорційно задоволеним вимогам.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновок суду першої інстанції щодо відмови у стягнення витрат на правову допомогу заявника суперечить правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в ухвалі від 09 лютого 2011 року у справі № 6-29425св 10, де прямо зазначено, що документи видані адвокатом на підтвердження отримання ним коштів на оплату правової допомоги (в тому числі і аналогічна довідка) є достатніми доказами понесених його клієнтами витрат на правову допомогу.
На підставі абсолютно ідентичних довідок були задоволені вимоги багатьох інших клієнтів цього ж адвоката іншими судами, у тому числі і тим же Бориспільським міськрайонним судом Київської області (справа № 359/5395/20, № 761/7967/20 тощо).
 
Ухвала Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2021 року не оскаржується у частині часткового задоволення вимог скарги, тому предметом апеляційного перегляду є оскаржувана ухвала лише у частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.
 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, дійшла висновку про таке.
Судом встановлено, що 21 травня 2021 року між ОСОБА_1 та адвокатом Куколь В.В. укладений договір про надання правової допомоги (далі - договір) (а.с. 17).
 
Відповідно до умов цього договору виконавець (адвокат), керуючись повноваженнями, наданими йому Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», надасть довірителю правову допомогу при розгляді Бориспільськиим міськрайонним судом Київської області цивільної справи за скаргою довірителя на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця В.В, а довіритель оплатить надану їй допомогу згідно з домовленістю.
Згідно з довідкою від 24 травня 2021 року, виданою адвокатом Куколь В.В., ОСОБА_1 сплачено авансом 5 000 грн за надання правової допомоги при розгляді у Бориспільському міськрайонному суді Київської області цивільної справи за скаргою ОСОБА_1 на незаконні дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця В.В. (а.с. 18).
Відповідно до розрахунку суми витрат на правничу допомогу від 24 травня 2021 року ОСОБА_1 надано консультацію щодо порядку оскарження дій чи бездіяльності приватного виконавця та вивчено матеріали справим, на що витрачено 1 год., вартість чого становить 1 000 грн; написано скаргу, на що витрачено 3 год., вартість чого становить 3 000 грн; прийнято участь у судових засіданнях що витрачено 1 год., вартість чого становить 1 000 грн, а всього - 5 000 грн (а.с. 19).
 
Згідно з частиною 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частин 3, 4 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
 
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Скаржником на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу надано договір про надання правничої допомоги, довідку, видану адвокатом, на підтвердження оплати правової допомоги у розмірі 5 000 грн згідно з указаним договором та розрахунок суми витрат.
Судом першої інстанції відмовлено у стягненні на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу з посиланням на те, що указана довідка адвоката не є фінансовим або фіскальним документом, а в договорі не зазначена вартість послуг адвоката.
Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. 
У свою чергу, Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. 
Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Положення «Про форму та зміст розрахункових документів», затверджене Наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року № 13 та Положення «Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затверджене Постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148, не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність.
Також апеляційний суд зазначає, що статтею 137 ЦПК України не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката.
Тому висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не надано належних доказів, які підтверджують оплачені послуги на правничу допомогу, є помилковими, оскільки законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. 
Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.
Встановлені обставини свідчать про наявність підстав для стягнення з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця В.В. на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.
Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, в тому числі: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2021 року в частині відмови у стягнення судових витрат на правову допомогупостановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати в оскаржуваній частині з ухваленням нового судового рішення про стягнення судових витрат у заявленому розмірі з приватного виконавця на користь скаржника.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
 
Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2021 року в частині відмови у стягнення судових витрат на правову допомогу скасувати з ухваленням нового судового рішення. 
 
Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця Вадима Валентиновича на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.
 
Інформація про стягувача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . 
Інформація про боржника: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кравець Вадим Валентинович, зареєстрований за адресою: 04201, місто Київ, вулиця Полярна, 15 офіс 15.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.   

 
Головуючий                                                                                     Г.І. Мостова
 
Судді                                                                                                   Р.В. Березовенко
 
                                                                                          О.Ф. Лапчевська