КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження                                                             Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/3578/2022                                          
 
                                                          П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
          м. Київ                                                                                 Справа № 757/31372/18-ц
 
29 вересня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів  Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді  - Ратнікової В.М.
суддів                      - Борисової О.В.    
                                - Левенця Б.Б.
при секретарі           - Шпильовій Я.І.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Новака Р.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії,-
 
в с т а н о в и в:
 
У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до  Генеральної прокуратури України (після перейменування юридичної особи - Офіс Генерального прокурора)про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що у кримінальному провадженні № 42017000000001831 йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 364 КК України. Постановою прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури від 10 квітня 2018 року зазначене кримінальне провадження було закрито за відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення.
Під час здійснення досудового слідства у вказаному кримінальному провадженні він був відсторонений від посади Голови Володарської районної державної адміністрації відповідно до ухвали судді Печерського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2017 року та Розпорядження Президента України від 25 жовтня 2017 року № 192/2017-рп. Розпорядженням Президента України № 222/2017-рп від 15 грудня 2017 року  прийнято рішення про відставку Голови Володарської районної державної адміністрації ОСОБА_1 на підставі частини 10 статті 118 Конституції України.
 Отже, він був відсторонений від посади з моменту набрання законної сили ухвали суду про відсторонення до моменту відставки, тобто, з 19 жовтня 2017 року по 15 грудня 2017 року, враховуючи те, що розпорядження Президента України від 25 жовтня 2017 року № 192/2017-рп продовжувало свою дію і не скасовувалось після закінчення строку відсторонення за ухвалою суду.
Зазначав, що 18 травня 2018 року на підставі пункту 1 статті 3, статті 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» він письмово звернувся до Заступника Генерального прокурора України - Антикорупційного спеціалізованого прокурора Холодницького Н.І.   щодо винесення постанови про визначення розміру відшкодування заробітку, втраченого внаслідок відсторонення його від посади.
Листом від 18 червня 2018 року № 06-18674-18 за підписом начальника відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури України Генеральної прокуратури України Симківа Р.Я. йому було відмовлено у вішкодуванні втраченого заробітку з тих підстав, що ухвала слідчого судді про його відсторонення від посади в апеляційному порядку не оскаржувалась і відповідно не скасовувалась.
Посилаючись на те, що Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не пов?язує відшкодування завданої шкоди з оскарженням і скасуванням ухвали суду про відсторонення від посади, а визначає за частиною 2 статті 2 вказаного Закону в якості єдиної такої підстави прийняття постанови про закриття кримінального провадження за реабілітуючою підставою, позивач вважав відмову у відшкодуванні шкоди, наведену у листі від 18 червня 2018 року № 06-18674-18, незаконною.
Ураховуючи зазначене, позивач просив суд визнати незаконною відмову Генеральної прокуратури у відшкодуванні шкоди, завданої внаслідок незаконного відсторонення його від посади Голови Володарської районної державної адміністрації Київської області в кримінальному провадженні № 42017000000001831 від 07 червня 2017 року згідно ухвали Печерського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2017 року, Розпорядження Президента України від 25.10.2017 № 192/2017-рп; зобов`язати Генеральну прокуратуру України винести постанову про відшкодування втраченого заробітку за час відсторонення  його з 19.10.2017 року по 15.12.2017 року від посади Голови Володарської районної державної адміністрації в кримінальному провадженні №42017000000001831 від 07 червня 2017 року.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій за результатом апеляційного розгляду просить рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
В обґрунтування  вимог апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним.
Посилається на те, що суд першої інстанції  при ухваленні оскаржуваного рішення, не оцінив і не з`ясував усіх обставин, на які посилався позивач в обгрунтування доводів і вимог позову. Обмежившись посиланнями на те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, суд першої інстанції залишив поза увагою вимоги Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України №6/5/3/41 від 04 березня 1996 року.
Вказуючи на вимоги вказаного Закону та Положення позивач вважає, що єдиною необхідною і достатньою підставою для відшкодування йому завданої внаслідок відсторонення від роботи шкоди є закриття Генеральною прокуратурою України кримінального провадження у зв`язку із встановленням відсутності у його діях складу злочину та визначення відповідним органом, який закрив кримінальне провадження, тобто Генеральною прокуратурою України (Офісом Генерального прокурора після зміни назви), розміру втраченого ним внаслідок незаконних дій заробітку.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача Офісу Генерального прокурора Орленко А. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року.
Зазначає, що відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців.
Статтями 309, 310 КПК України передбачено оскарження ухвал слідчого судді про відсторонення від посади в апеляційному порядку.
Ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2017 року про відсторонення ОСОБА_1 від посади голови Володарської районної державної адміністрації Київської області останнім не оскаржувалась, судом апеляційної інстанції скасована не була.
Таким чином, на даний час незаконність відсторонення  ОСОБА_1  від посади голови Володарської районної державної адміністрації Київської області будь- яким рішенням, у тому числі судовим, не встановлено.
Водночас, відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок саме незаконного відсторонення від роботи (посади).
За таких обставинвідповідач вважає, щосуд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог  ОСОБА_1 , а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Крім того, звернув увагу на те, що за змістом статті 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір шкоди, передбаченої пунктом 1 частини 3 Закону (заробіток та інші грошові доходи, які особа втратила внаслідок незаконних дій), має визначатися саме тим органом, який проводив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, тобто орган слідства (досудового розслідування), дізнання або суд.
Оскільки досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні на останньому етапі здійснювалося не слідчими Генеральної прокуратури України, а детективами Національного антикорупційного бюро України, відповідач вважає, що Генеральна прокуратура України в даному випадку не була зобов`язана приймати рішення про визначення розміру шкоди, завданої внаслідок відсторонення позивача від посади.
У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_1  - адвокат Мандрин А.В. підтримав доводи апеляційної скарги та просив їх задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача та просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи,  вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, та відзиву на неї, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що у провадженні Управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України перебували матеріали досудового розслідування в кримінальному провадженні № 42017000000001831 від 07 червня 2017 року за підозрою голови Володарської районної державної адміністрації ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 364 КК України.
12 жовтня 2017 року у рамках вказаного кримінального провадження   ОСОБА_1  повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 364 КК України.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2017 року задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах другого слідчого віддділу Управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України, з відстороненням підозрюваного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від посади голови Володарської районної адміністрації Київської області строком до 09 грудня 2017 року (а.с. 15).
Розпорядженням Президента України від 25 жовтня 2017 року №192/2017-рп відповідно до частини третьої статті 154 КПК України ОСОБА_1 відсторонено від посади голови Володарської районної державної адміністрації Київської області (а.с. 16).
15 грудня 2017 року відповідно до частини 10 статті 118 Конституції України Президентом України прийнято рішення (розпорядження № 222/2017-рп) про відставку Голови Володарської районної державної адміністрації Київської області ОСОБА_1 (а.с. 17). 
Постановою прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України від 10 квітня 2018 року закрито кримінальне провадження № 42017000000001831 від 07 червня 2017 року, передбачене частиною 2 статті 364 КК України, у зв?язку з встановленням відсутності в діянні особи ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення (а.с. 19-22).
18 травня 2018 року на підставі пункту 1 статті 3, статті 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» позивач письмово звернувся до Заступника Генерального прокурора України - Антикорупційного спеціалізованого прокурора Холодницького Н.І. щодо винесення постанови про відшкодування втраченого заробітку за час відсторонення  його від посади голови Володарської районної державної адміністрації Київської області, із долученням довідки Володарської РДА від 13 жовтня 2017 року № 06/1873 про розмір середньоденної заробітної плати (а.с. 13, 23).
Листом Генеральної прокуратури України від 18 червня 2018 року № 06-18674-18 за підписом начальника відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури України Генеральної прокуратури України Симківа Р.Я. повідомлено позивача ОСОБА_1 про те, що на даний час не вбачається підстав для відшкодування йому втраченого заробітку за час відсторонення від посади голови Володарської районної державної адміністрації Київської області з тих підстав, що ухвала слідчого судді від 13 жовтня 2018 року, якою підозрюваного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було відсторонено від посади голови Володарської районної адміністрації Київської області строком до 09 грудня 2017 року, останнім не оскаржувалась, судом апеляційної інстанції скасована не була. 
Роз?яснено ОСОБА_1 право, у разі незгоди з рішенням, прийнятим за зверненням, оскаржити його вищестоящему прокурору або до суду відповідно до положень статті 16 Закону України «Про звернення громадян» (а.с. 14).
Під час розгляду справи відбулася зміна назви відповідача з «Генеральної прокуратури України» на «Офіс Генерального прокурора» у зв`язку з перейменуванням юридичної особи на підставі наказу Генерального прокурора України №358 від 27 грудня 2019 року «Про окремі питання забезпечення початку роботи Офісу Генерального прокурора», відповідно до пункту 1 якого, юридичну особу «Генеральна прокуратура України» перейменовано в «Офіс Генерального прокурора» без зміни ідентифікаційного коду юридичної особи.
Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що позивачем не доведені ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог.  В матеріалах справи відсутні будь-які фактичні дані, зокрема, письмові докази щодо скасування ухвали Печерського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року №757/60850/17-к, а отже незаконність відсторонення ОСОБА_1 від посади голови Володарської районної державної адміністрації Київської області судовим рішенням не встановлено.
Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає з наступних підстав.
Статтями 55, 56 Конституції України закріплено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Статтею 1176 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.
Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України № 266/94-ВР від 01 грудня 1994 року «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі Закон № 266/94-ВР).
Частиною другою статті 1 вказаного Закону № 266/94-ВР встановлено, що у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 Закону № 266/94-ВР право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.
У наведених в статті 1 Закону № 266/94-ВР випадках громадяниновівідшкодовуються (повертаються), у тому числі, заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій. 
Тобто, чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, у тому числі й відшкодування(повернення) заробітку, які громадянин втратив внаслідок незаконних дій (пункт 1 стаття 3 Закону № 266/94-ВР).
Єдиним таким законом є Закон № 266/94-ВР, прийнятий ще у 1994 році, сфера дії якого поширюється на широке коло суб`єктів, у тому числі й на осіб, стосовно яких закрито кримінальне провадження за відсутності в діях складу кримінального правопорушення.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 266/94-ВР відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.
За змістом положень частини першої статті 12 Закону № 266/94-ВР розмір відшкодованої шкоди, зазначеної в пункті 1 статті 3 цього Закону (тобто заробітку та інших грошових доходів, які громадянин втратив внаслідок незаконних дій), залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.
Частиною другою зазначеної статті встановлено, що у разі незгоди з прийнятою постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанціїв апеляційному порядку.
З метою визначення порядку застосування Закону № 266/94-ВР спільним наказом від  04  березня 1996 року № 6/5/3/41 Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України затверджено Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» (далі - Положення № 6/5/3/41).
Пунктом 6 вказаного Положення № 6/5/3/41 встановлено, що відповідний орган, зазначений у пункті 11 цього Положення, одночасно з повідомленням про закриття справи на стадії дізнання і попереднього слідства направляє громадянинові повідомлення, в якому роз`яснює, куди і протягом якого терміну можна звернутися за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав. Повідомлення складається за формою, що встановлена в додатку до цього Положення. У повідомленні зазначається перелік тільки тих вимог, на які громадянин має право претендувати.
Згідно з пунктами 11, 12 Положення № 6/5/3/41 для визначення розміру заробітку та інших грошових доходів, які громадянин втратив внаслідок незаконних дій, громадянин протягом шести місяців після направлення йому повідомлення може, зокрема, звернутися при закритті провадження в справі органами дізнання або слідства Міністерства внутрішніх справ, Генеральної прокуратури і Служби безпеки України - відповідно до цих органів.
У місячний термін з дня звернення громадянина один з органів, перелічених в пункті 11 Положення № 6/5/3/41, залежно від того, хто з них здійснював слідчі дії або розглядав справу, витребовує від відповідних державних та громадських організацій усі необхідні документи, що мають значення для визначення розміру завданої шкоди, і виносить передбачену частиною першою статті 12 Закону № 266/94-ВР постанову (ухвалу). Пункт 12 Положення № 6/5/3/41 містить вимоги щодо змісту такої постанови (ухвали). 
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Встановлені фактичні обставини справи на підставі наданих учасниками справи та досліджених судом доказів вказують на те, що постановою прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України від 10 квітня 2018 року було закрито кримінальне провадження № 42017000000001831 від 07 червня 2017 року, передбачене частиною 2 статті 364 КК України, у зв?язку з встановленням відсутності в діянні особи ОСОБА_1 складу вказаного кримінального правопорушення, а тому позивач правомірно звернувся до відповідача із письмовим зверненням про відшкодування шкоди (частини заробітку), завданої незаконним відстороненням його від роботи (посади), керуючись положеннями пункту другого частини першої статті 2 Закону № 266/94-ВР, пунктом 11 Положення № 6/5/3/41, яку відповідач повинен був розглянути та прийняти відповідну постанову, як це передбачено частиною першою статті 12 Закону № 266/94-ВР та пунктом 12 Положення № 6/5/3/41.
Натомість відповідач свій обов`язок щодо прийняття постанови про відшкодування шкоди (частини заробітку), завданої незаконним відстороненням від роботи (посади), на підставі заяви ОСОБА_1 не виконав, обмежившись письмовим роз`ясненням у виді листа від 18 червня 2018 року № 06-18674-18, в якому, окрім іншого зазначив, що у разі незгоди з цією відповіддю, позивач має право оскаржити її в порядку Закону України «Про звернення громадян».
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами позивача про те, що наведена відповідачем у листі від 18 червня 2018 року № 06-18674-18 відмова у відшкодуванні шкоди (частини заробітку), завданої незаконним відстороненням позивача від роботи (посади), є незаконною та полягає у тому, що на такому суб`єкті перебуває встановлений законом, іншим нормативно-правовим актом обов`язок, який його спонукає до вчинення законних дій або прийняття рішень. А у випадку не виконання покладеного обов`язку, що випливає із закону, іншого нормативно-правового акту, буде вказувати на певного роду бездіяльність (незаконність дій).
Висновок суду першої інстанції про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які фактичні дані, зокрема письмові докази, про скасування ухвали Печерського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року №757/60850/17-к, якою підозрюваного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було відсторонено від посади голови Володарської районної адміністрації Київської області строком до 09 грудня 2017 року, а отже незаконність відсторонення ОСОБА_1 від посади голови Володарської районної державної адміністрації Київської області не встановлено судовим рішенням, є безпідставним, оскільки із системного аналізу положень пункту 2 частини 1 статті 2 Закону України № 266/94-ВР чітко вбачається, що для виникнення права особи на відшкодування шкоди в розмірах і порядку, передбачених цим Законом, достатньо лише наявності факту закриття кримінального провадження, зокрема, за відсутністю у діянні  особи складу кримінального правопорушення.
При цьому, як вбачається із змісту згаданої правової норми, у системному зв`язку з іншими нормами Закону № 266/94-ВР сама наявність факту закриття кримінального провадження з наведених підстав беззаперечно вказує на незаконність дій прокурора або слідчих органів при, зокрема, відстороненні особи від займаної посади в межах закритого в подальшому кримінального провадження.
Посилання відповідача в обґрунтування заперечень проти позову, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні на останньому етапі здійснювалося не слідчими Генеральної прокуратури України, а детективами Національного антикорупційного бюро України, а тому, на думку відповідача, Генеральна прокуратура України в даному випадку не була зобов`язана приймати рішення про визначення розміру шкоди, завданої внаслідок відсторонення позивача від посади, ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм Закону № 266/94-ВР та Положення № 6/5/3/41, якими передбачено, що громадянин протягом шести місяців після направлення йому повідомлення може, зокрема, звернутися при закритті провадження в справі органами дізнання або слідства Міністерства внутрішніх справ, Генеральної прокуратури і Служби безпеки України - відповідно до цих органів.
Оскільки слідчі дії стосовно закриття кримінального провадження № 42017000000001831 від 07 червня 2017 року, передбаченого частиною 2 статті 364 КК України, проводив структурний підрозділ Генеральної прокуратури України (після перейменування юридичної особи - Офісу Генерального прокурора), то цей орган у місячний термін з дня звернення громадянина витребовує всі необхідні документи, що мають значення для визначення розміру завданої шкоди, і виносить відповідну постанову.
З урахуванням наведених норм закону, встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів апеляційного суду, визначаючи ефективний засіб юридичного захисту у цьому спорі, дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню шляхом визнання незаконною відмову Генеральної прокуратури України у винесенні постанови за заявою ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої йому внаслідок незаконного відсторонення від посади Голови Володарської районної державної адміністрації Київської області, із зобов?язанням Офісу Генерального прокурора винести постанову за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про відшкодування йому втраченого заробітку за час відсторонення з 19 жовтня 2017 року по 15 грудня 2017 року від посади Голови Володарської районної державної адміністрації Київської області.
 Вирішуючи спір у справі, яка переглядається, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки обставинам, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення учасників справи, іншим фактичним даним, які випливають із встановлених обставин, а тому висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі без оцінки вказаних обставин у сукупності не може вважатись обґрунтованим і таким, що відповідає положенням статей 76, 81, 89 ЦПК України.
Неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права у справі, яка переглядається, призвело до неправильного вирішення справи, а це відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення, ухваленого у цій справі, та прийняття нового судового рішення по суті заявлених вимог ОСОБА_1 , які з установлених колегією суддів апеляційного суду обставин справи та наведених мотивів в редакції даної постанови підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до положень статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України  судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 14 Закону № 266/94-ВР сторони у справах щодо оскарження постанови про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, чи прокуратури, звільняються від сплати судових витрат.
Оскільки обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, то відповідно  до вимог частини 6 статті 141 ЦПК України  судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст.ст. 55,56 Конституції України, ст.ст. 15,16, 1176 ЦК України,  Закону України № 266/94-ВР від 01 грудня 1994 року «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» , Положення про застосуванння  Закону  України року «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» ст.ст. 141, 263, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити діїзадовольнити частково.
Визнати незаконною відмову Генеральної прокуратури у винесенні постанови за заявою ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої йому внаслідок незаконного відсторонення від посади Голови Володарської районної державної адміністрації Київської області.
Зобов?язати Офіс Генерального прокурора винести постанову за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про відшкодування йому втраченого заробітку за час відсторонення з 19 жовтня 2017 року по 15 грудня 2017 року від посади Голови Володарської районної державної адміністрації Київської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено  04 жовтня 2022 року.  
 
            Головуючий:                                          Судді: