ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/954/22                                           Суддя (судді) першої інстанції: Валентина ТИМОШЕНКО

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  26 жовтня 2022 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Пилипенко О.Є., Шелест С.Б., за участю секретаря: Висоцького А.М. розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю "В.А.К.О. ТРАНС" на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від "23" травня 2022 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "В.А.К.О. ТРАНС" до Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у складі Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови,-
В С Т А Н О В И Л А:
Товариства з обмеженою відповідальністю "В.А.К.О. ТРАНС" звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило - визнати протиправною та скасувати постанову № 303721 від 11.01.2022.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем зазначено, що відповідач протиправно наклав на нього штраф у сумі 17000 грн, оскільки на момент здійснення рейдової перевірки водій мав при собі всі необхідні документи для здійснення перевезення, що передбачені ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт». Крім того, позивач зазначив, що застосування контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв і тахокарт, обов`язкове лише для перевізників, які здійснюють міжнародні перевезення. Разом з тим, автомобіль позивача здійснював внутрішні автомобільні перевезення, а не міжнародні перевезення.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від "23" травня 2022 р. у задоволенні позову відмовлено.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що водій ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки MАN, р.н. НОМЕР_1 , здійснював перевезення вантажу за відсутності на момент перевірки документів визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: у водія відсутня особиста карта водія, тому оскаржувана постанова є правомірною.
Позивач, не погоджуючись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та недотримання норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що працівники Державної служби України з безпеки на транспорті перевіряли наявність лише картки водія до цифрового тахрграфу, якої на момент здійснення перевірки у водія не виявилось. Водночас, наявність аналогових документів, таких як: заповнені у відповідній кількості тахокарти або роздруківка даних роботи тахографа за відповідний день не запитувалися, хоча й були наявні у водія.
Також вказує, що обов`язок ведення реєстраційних листків режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарт, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, та відповідальність за недотримання вказаних вимог, покладений на водіїв, які здійснюють міжнародні автомобільні перевезення. Однак, водієм ОСОБА_1 , у інтересах Позивача здійснюються внутрішні перевезення, а тому згідно з нормами чинного законодавства України перевізник взагалі не має обов`язку облаштовувати транспортний засіб, яким здійснюються внутрішні перевезення тахографом.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів скаржника і правильності висновків суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, за результатами здійснення 11.11.2021 головним спеціалістом відділу державного контролю Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом виявлено, що о 12 год. 55 хв. а/д Н-01 Київ-Знам`янка позивач, за допомогою водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки MАN, р.н. НОМЕР_1 , здійснював перевезення вантажу за відсутності на момент перевірки документів визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: у водія відсутня карта водія до цифрового тахографа.
Результати перевірки оформлені актом від 11.11.2021 №318267.
У вказаному акті здійснено відмітку про те, що водій від підпису та пояснень відмовився.
За наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт відділом державного нагляду (контролю) в Черкаській області прийнято спірну постанову від 11.01.2022 №303721 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 грн.
Незгода позивача з прийнятою постановою зумовила його звернення до суду з цим адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини врегульовані нормами Закону України Про автомобільний транспорт (далі - Закон №2344), Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 24.06.2010 р. №385, затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (Інструкція №385), Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затверджене наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 р. №340 (далі - Положення №340).
Відповідно до ст.18 Закону №2344, з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.
Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.
Статтею 48 Закону №2344 передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких виконуються вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Отже, до переліку документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів визначених ст.48 Закону №2344 віднесено також інші документи, що передбачені законодавством.
Згідно з положеннями ст.49 Закону №2344 водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень, дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.
Інструкції №385 визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів.
Пунктом 1.3 Інструкції №385 визначено, що ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).
Відповідно до пункту 1.4 Інструкції №385 терміни вживаються у такому значенні:
- контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;
- картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі;
- тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР (994_016).
Згідно з пунктом 2.4 Інструкції №385 транспортні засоби, призначені для перевезення небезпечних вантажів, обладнують тахографами з урахуванням положень пунктів 2.1 - 2.3 цього розділу та відповідно до законодавства щодо встановлення вимог до конструкцій таких транспортних засобів.
Відповідно до пункту 3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:
- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;
- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;
- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;
- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (994_016), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;
- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);
- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.
Відповідно до  Конвенції  Міжнародної  організації  праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті  статті 18 Закону України "Про  автомобільний  транспорт" та з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв колісних транспортних засобів  Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07.06.2010 № 340, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2010 р. за № 811/18106 затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів.
Згідно з п. 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).
З аналізу наведених приписів законодавства слідує, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі заповнені тахокарти, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом, а у разі керування транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, водій веде індивідуальну контрольну книжку водія.
Відповідно до абз. 11 ч.1  ст.60 ЗУ № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже,  визначальним при вирішенні цього спору є факт надання або ненадання водієм посадовим особам відповідача визначених законодавством документів на підтвердження його режиму праці та відпочинку, зокрема, картки водія ОСОБА_1 до цифрового тахографа транспортного засобу.
Як свідчать встановлені обставини справи, 11.11.2021 головним спеціалістом відділу державного контролю Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом було виявлено, що о 12 год. 55 хв. а/д Н-01 Київ-Знам`янка позивач, за допомогою водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки MАN, р.н. НОМЕР_1 , здійснював перевезення вантажу за відсутності на момент перевірки документів визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: у водія відсутня карта водія до цифрового тахометра.
На думку відповідача, відсутність такої картки водія унеможливило оформлення роздруківки даних роботи цифрового тахографа та перевірки дотримання водієм його режиму праці та відпочинку.
З акту перевірки вбачається, що водій відмовся від надання пояснень та підпису акту перевірки.
Доказів пред`явлення картки водія ОСОБА_1 до цифрового тахографа транспортного засобу чи роздруківки даних роботи тахографа водієм під час проведення перевірки не надано. Відсутні в матеріалах справи також докази про наявність такої картки.
З роздруківки даних роботи тахографа, яку позивач надав суду першої інстанції вбачається, що вона сформована 31.01.2022, а не 11.11.2021 (в день перевірки), тобто не може свідчити про наявність на момент перевірки відповідної роздруківки даних роботи тахографа.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність прийняття відповідачем постанови від 11.01.2022 №303721 та відсутність підстав для її скасування.
Посилання скаржника на те, шо обов`язок використовувати тахограф на внутрішніх перевезеннях не встановлено і непред`явлення документів для перевірки тягне застосування адміністративно-господарської відповідальності лише на водіїв, які здійснюють міжнародні автомобільні перевезення, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до п. 6.1 Положення № 340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повного масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Крім того, посилання позивача на ст. 53 та абз. 11 ч. 1 ст. 60 Закону «Про автомобільний транспорт», є недоречним, оскільки дані норми Закону стосуються міжнародних перевезень і визначають відповідальність за управління транспортними засобами без щоденних реєстраційних листків режиму праці та відпочинку лише при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень. У даному випадку здійснювалося внутрішнє перевезення.
Проаналізувавши інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Крім того, аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 250, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "В.А.К.О. ТРАНС" залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від "23" травня 2022 р. - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 26 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя Судді:	Л.Т. Черпіцька О.Є. Пилипенко С.Б. Шелест