ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року 
м. Київ

справа №420/2675/20
адміністративне провадження № К/9901/42493/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Калашнікової О.В.,
суддів: Білак М.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянувши у письмовому провадженні як суд касаційної інстанції справу за позовом  ОСОБА_1 до Суворовського районного суду м. Одеси, голови Суворовського районного суду м. Одеси Бузовського Віталія Володимировича, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області про визнання протиправними дій, бездіяльності, визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою  ОСОБА_1  на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року (головуючий суддя - Захарчук О.В.), постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року (головуючий суддя - Вербицька Н.В., судді: Джабурія О.В., Ступакова І.Г.)

І. СУТЬ СПОРУ
1.          У березні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду із позовом до Суворовського районного суду м. Одеси, голови Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ), Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області (далі - ТУ ДСА у Одеській області), в якому просив:

-визнати протиправними дії голови Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 щодо відрахування позивача зі штату Суворовського районного суду м. Одеси в період щорічної основної відпустки;

-визнати протиправною бездіяльність голови Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 щодо невчасного ознайомлення позивача із наказом №8-о/с від 04 березня 2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 », з наказом №11-в від 04 березня 2020 року «Про скасування наказу № 9-в від 27 лютого 2020 року «Про продовження відпустки ОСОБА_1 », із наказом №7-о/с від 04 березня 2020 року «Про скасування наказу №6-о/с від 27 лютого 2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 »., із наказом №12-в від 04 березня 2020 року «Про виплату компенсації ОСОБА_1 » у зв`язку із відрахуванням зі штату Суворовського районного суду м. Одеси;

-визнати протиправною бездіяльність голови Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 щодо невчасної видачі ОСОБА_1 трудової книжки;

-визнати протиправною бездіяльність ТУ ДСА в Одеській області щодо не проведення із позивачем розрахунків в порядку та в строки встановлені частиною першою статті 47, статті 116 КЗпП України;

-визнати протиправним та скасувати наказ голови Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 №8-о/с від 04 березня 2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 »;

-визнати протиправним та скасувати наказ голови Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 №11-в від 04 березня 2020 року «Про скасування наказу № 9-в від 27 лютого 2020 року «Про продовження відпустки ОСОБА_1 »;

-визнати протиправним та скасувати наказ голови Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 №7-о/с від 04 березня 2020 року «Про скасування наказу № 6-о/с від 27 лютого 2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 »;

-визнати протиправним та скасувати наказ голови Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 № 12-в від 04 березня 2020 року «Про виплату компенсації ОСОБА_1 у зв`язкуі з відрахуванням зі штату Суворовського районного суду м. Одеси»;

-визнати протиправним та скасувати наказ голови Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 №6-о/с від 27 лютого 2020 року «Про внесення змін до наказу №3-о/с від 17 лютого 2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 в частині зазначення, що позивач є відрахованим зі штату Суворовського районного суду м. Одеси 10 березня 2020 року;

-зобов`язати Суворовський районний суд м. Одеси поновити (включити) позивача у штат Суворовського районного суду м. Одеси з 04 березня 2020 року, шляхом винесення головою Суворовського районного суду м. Одеси відповідного наказу;

-зобов`язати Суворовський районний суд м. Одеси внести зміни до трудової книжки позивача про недійсність запису від 04 березня 2020 року про звільнення на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України;

-визнати протиправною відмову голови Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 у продовженні позивачу щорічної відпустки на строк виконання державних або громадських обов`язків;

-зобов`язати Суворовський районний суд м. Одеси розглянути заяву ОСОБА_1 від 05 березня 2020 року про продовження відпустки відповідно до пункту 2 частини другої статті 11 Закону України «Про відпустки», на період виконання дій контракту та проходження військової служби осіб офіцерського складу у Збройних сил України, із збереженням заробітної плати;

-стягнути з ТУ ДСА в Одеській області на користь позивача заборгованість із виплати середнього заробітку (суддівської винагороди) за час вимушеного прогулу.
2.          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 відраховано зі штату Суворовського районного суду м. Одеси із порушенням вимог трудового законодавства - в період його перебування в щорічній основній відпустці. На думку позивача, всі оспорюванні ним накази Суворовського районного суду м. Одеси від 04 березня 2020 року фактично створені пізніше (не раніше 06 березня 2020 року), що свідчить про їх незаконність. Позивач вказує, що 05 березня 2020 року ним укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на два роки, що виключає можливість законного виключення його зі штату суду до закінчення дії контракту. Позивач також зазначив, що ТУ ДСА в Одеській області здійснила проведення розрахунків на користь ОСОБА_1 не у день звільнення, згідно із вимогами статті 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), а лише 24 квітня 2020 року.

II.ОБСТАВИНИ СПРАВИ
3.          Указом Президента України від 15 січня 2007 року №16/2007 ОСОБА_1 призначений суддею Суворовського районного суду м. Одеси, постановою Верховної Ради України від 12 січня 2011 року №4322-VI його обрано на посаду судді цього суду безстроково.
4.          Згідно з наказом голови Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 №88-в від                 18 грудня 2019 року судді ОСОБА_1 було надано:
-решту щорічної основної відпустки тривалістю 30 календарних днів з 23 грудня 2019 року по 24 січня 2020 року (за період роботи з 15 січня 2019 року по 14 січня 2020 року);
- частину додаткової оплачуваної відпустки за вислугу років тривалістю 10 календарних днів з 25 січня 2020 року по 03 лютого 2020 року (за період роботи з 15 січня 2019 року по 14 січня 2020 року).
5.          Рішенням ВРП № 12/0/15-20 від 09 січня 2020 року позивача звільнено з посади судді Суворовського районного суду м. Одеси на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.
6.          У період перебування у відпустці ОСОБА_1 захворів та перебував на лікарняному з 23 грудня 2019 року по 27 грудня 2019 року та з 08 січня 2020 року по 17 січня 2020 року. У зв`язку із вказаними обставинами 20 січня 2020 року позивач подав голові Суворовського районного суду міста Одеси заяву про відсутність його згоди на перенесення невикористаних днів відпустки(у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю) на інший період та просив продовжити надану щорічну відпустку за невикористані дні відпустки на відповідну кількість днів.
7.          08 січня 2020 року головою Суворовського районного суду міста Одеси видано наказ №1-в «Про відпустку ОСОБА_1 », яким надано судді Суворовського районного суду м. Одеси Шепітку І.Г. невикористану частину відпустки тривалістю 5 календарних днів у зв`язку із перебуванням позивача під час чергової відпустки на лікарняному в період з 23 грудня 2019 року по 27 грудня 2019 року.
8.          20 січня 2020 року головою Суворовського районного суду міста Одеси видано наказ №3-в, яким продовжено відпустку позивача на 15 календарних днів до 18 лютого 2020 року у зв`язку із перебуванням судді під час чергової відпустки на лікарняному з 23 грудня 2019 року по 27 грудня 2019 року та у період з 08 січня 2020 року по 17 січня 2020 року.
9.          Також 20 січня 2020 року наказом №1-о/с ОСОБА_1 , звільненого з посади судді Суворовського районного суду м. Одеси на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України, відраховано зі штату зазначеного суду 18 лютого 2020 року. Також цим наказом зобов`язано виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану ним решту додаткової оплачуваної відпустки за вислугу років тривалістю 5 календарних днів за період роботи з 15 січня 2019 року по 14 січня 2020 року, частину щорічної основної відпустки тривалістю 5 календарних днів за період роботи з 15 січня 2020 року по день відрахування зі штату суду - 18 лютого 2020 року (всього 10 календарних днів).
10.          13 лютого 2020 року позивачем подано заяву до голови Суворовського районного суду                         м. Одеси, якою він повідомив про перебування на амбулаторному лікуванні з 04 по 13 лютого 2020 року та про відсутність згоди на перенесення невикористаних днів відпустки (у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю) на інший період та просив подовжити надану щорічну відпустку за невикористані дні відпустки на 10 календарних днів.
11.          17 лютого 2020 року головою Суворовського районного суду міста Одеси видано наказ            №6-в, яким позивачу продовжено відпустку на 10 календарних днів у зв`язку із перебуванням на лікарняному протягом 04 лютого 2020 року по 13 лютого 2020 року. Також визначено, що ОСОБА_1 перебуває у відпустці до 28 лютого 2020 року.
12.          Також 17 лютого 2020 року видано наказ №3-о/с «Про внесення змін до наказу №1-о/с від 20 січня 2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ». Відповідно до вказаного наказу позивач відрахований зі штату Суворовського районного суду м. Одеси 28 лютого 2020 року. Також вказано про виплату ОСОБА_1 компенсації за невикористану ним решту додаткової оплачуваної відпустки за вислугу років тривалістю 5 календарних днів за період роботи з 15 січня 2019 року по 14 січня 2020 року, частину щорічної основної відпустки тривалістю 7 календарних днів за період роботи з 15 січня 2020 року по день відрахування зі штату суду, тобто по 28 лютого 2020 року, всього             12 календарних днів.
13.          26 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до голови Суворовського районного суду міста Одеси із заявою, якою повідомив про перебування ним на період відпустки на амбулаторному лікуванні з 17 лютого 2020 року по 26 лютого 2020 року та проінформував про відсутність згоди на перенесення невикористаних днів відпустки (у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю) на інший період та просив продовжити надану щорічну відпустку за невикористані дні відпустки на 10 календарних днів.
14.           27 лютого 2020 року головою Суворовського районного суду міста Одеси видано наказу № 9-в, яким, у зв`язку із знаходженням судді під час чергової відпустки на лікарняному з 17 лютого 2020 року по 26 лютого 2020 року, ОСОБА_1 продовжено відпустку на 10 календарних днів - до 10 березня 2020 року.
15.          Також наказом від 27 лютого 2020 року №6-о/с «Про внесення змін до наказу №3-о/с від                   17 лютого 2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 » позивача відраховано зі штату Суворовського районного суду м. Одеси 10 березня 2020 року. Виплачено ОСОБА_1 компенсацію за невикористану ним частину щорічної основної відпустки тривалістю                     2 календарних дня за період роботи з 29 лютого 2020 року по день відрахування зі штату суду, тобто по 10 березня 2020 року, всього 2 календарних дня.
16.          05 березня 2020 року ОСОБА_1 ознайомлений з вищенаведеними наказами під розписку та отримав засвідчені копії цих наказів.
17.          04 березня 2020 року наказом №7-о/с скасовано наказ №6-о/с від 27 лютого 2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 » як такий, що протирічить частині першій статті 3 Закону України «Про відпустки», оскільки право на відпустку особа має при звільненні, окрім звільнення за порушення трудової дисципліни.
18.          Наказом від 04 березня 2020 року №8-ос ОСОБА_1 відраховано зі штату Суворовського районного суду м. Одеси 04 березня 2020 року.
19.          Наказом від 04 березня 2020 року №11-в скасовано наказ №9 від 27 лютого 2020 року «Про продовження відпустки ОСОБА_1 » як такий, що не узгоджується з частиною першою статті 3 Закону України «Про відпустки».
20.          Наказом від 04 березня 2020 року №12-в позивачу виплачено компенсацію за невикористану частину додаткової відпустки за вислугу років за період роботи з 15 січня 2019 року по 14 січня 2020 року тривалістю 8 календарних днів, а також виплачено компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки тривалістю 3 календарних дні за період роботи з 15 січня 2020 року по день відрахування зі штату суду, тобто по 04 березня 2020 року, всього 11 календарних днів.
21.          05 березня 2020 року ОСОБА_1 подано до Суворовського районного суду м. Одеси заяву, якою він повідомив, що призваний на військову службу за контрактом терміном на два роки, та про відсутність його згоди на перенесення невикористаних днів відпустки на інший період. Просив продовжити надану щорічну відпустку за невикористані дні відпустки на строк до закінчення строку дії контракту або до звільнення з військової служби. До заяви долучено витяг із наказу начальника Військової академії по особовому складу №15 від 05 березня 2020 року, згідно з яким позивач призваний терміном на два роки на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу і призначений курсовим офіцером 2 курсів перепідготовки та підвищення кваліфікації.
22.          12 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до голови Суворовського районного суду м. Одеси з приводу надання роз`яснень щодо стану розгляду його заяви від 05 березня 2020 року.
23.          19 березня 2020 року на адресу для листування позивача надійшов лист із повідомленням про винесення наказів від 04 березня 2020 року №№7-о/с, 8-о/с, 11-о/с, 12-о/с. Також ОСОБА_1 повідомлений про повернення його заяви від 05 березня 2020 року у зв`язку із відрахуванням зі штату Суворовського районного суду м. Одеси від 04 березня 2020 року.
24.          19 березня 2020 року позивач ознайомився із наказами від 04 березня 2020 року № 7-о/с, № 8-о/с, № 11-в та № 12-в, а також отримав трудову книжку із записом про звільнення від 04 березня 2020 року.
25.          Не погоджуючись із діями, бездіяльністю та рішеннями відповідачів щодо відрахування, позивач звернувся до суду.

III.ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
26.          Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.
26.1.          Визнано протиправною бездіяльність ТУ ДСА України в Одеській області щодо не проведення із ОСОБА_1 розрахунків в порядку та в строки встановлені частиною першою статті 47, 116 КЗпП України. В задоволені іншої частини позовних вимог - відмовлено.
27.           Визнаючи протиправною бездіяльність ТУ ДСА в Одеській області, суд першої інстанції дійшов висновку про порушення строків при проведенні розрахунку із позивачем: зі штату ОСОБА_1 відраховано 04 березня 2020 року, а розрахунок із ним здійснено 13 березня 2020 року.
28.          Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року рішення суду першої інстанції скасовано. Ухвалено нову постанову про часткове задоволення позовних вимог.
28.1.          Визнано протиправними та скасовано накази голови Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 , а саме:
- № 6-о/с від 27 лютого 2020 року «Про внесення змін до наказу № 3-о/с від 17 лютого 2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 »;
- №9-в від 27 лютого 2020 року «Про продовження відпустки ОСОБА_1 »;
- №7-о/с від 04 березня 2020 року «Про скасування наказу № 6-о/с від 27 лютого 2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 »;
- №8-о/с від 04 березня 2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 »;
- №11-в від 04 березня 2020 року «Про скасування наказу № 9-в від 27 лютого 2020 року «Про продовження відпустки ОСОБА_1 »;
- № 12-в від 04 березня 2020 року «Про виплату компенсації ОСОБА_1 у зв`язку з відрахуванням зі штату Суворовського районного суду м. Одеси».
28.2.          Зобов`язано Суворовський районний суд м. Одеси внести зміни до трудової книжки ОСОБА_1 , зазначивши дату відрахування його зі штату суду - 18 лютого 2020 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
29.          Приймаючи оскаржуване судове рішення, суд апеляційної інстанції зазначив, що акт про звільнення судді з посади є правовою підставою для закінчення конкретних трудових відносин особи як судді з державою, що в даному випадку відбулось 09 січня 2020 року. У таких відносинах роботодавцем є держава, а на голову суду покладається лише обов`язок оформити ці відносини та встановити початковий або кінцевий момент їх виникнення з призначенням пов`язаних з цим відповідних виплат. Суд апеляційної дійшов висновку, що всі накази, винесені головою Суворовського районного суду м. Одеси 27 лютого та 04 березня 2020 року, є безпідставними. Враховуючи дату надходження до Суворовського районного суду рішення ВРП про звільнення ОСОБА_1 з посади судді (20 січня 2020 року), є правомірним відрахування позивача зі штату суду на підставі наказу №1-о/с від 20 січня 2020 року, а саме - з 18 лютого 2020 року.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ (ЗАПЕРЕЧЕНЬ)
30.          Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач через свого адвоката звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення, прийнявши нове про задоволення позовних вимог.
31.          Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22 грудня 2021 року відкрито касаційне провадження у цій справі на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу; далі - КАС України).
32.          Скаржник вказує, що судами попередніх інстанцій не було застосовано частину третю статті 40, частину першу статті 47, статтю 78, частини першу-третю статті 119, частину п`яту статті 235 КЗпП України, пункти 1 та 2 частини другої статті 11 Закону України від 15 листопада 1996 року № 504/96-ВР «Про відпустки» та неправильно застосовано частину першу статті 125 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів». При цьому скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування вищезазначених норм права у подібних правовідносинах.
33.          ТУ ДСА в Одеській області, Суворовський районний суду м. Одеси та ОСОБА_2 подали відзиви на касаційну скаргу позивача, в яких просили постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року залишити без змін, а скаргу - без задоволення. 
34.          ТУ ДСА в Одеській області у відзиві зазначило, що у спірних правовідносинах роботодавцем є держава, а на голову суду покладається лише обов`язок оформити ці відносини та встановити початковий або кінцевий момент їх виникнення з призначенням пов`язаних із цим відповідних виплат. Окрім того, посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 13 листопада 2019 року у справі №160/1640/19, від 04 грудня 2019 року у справі №804/1938/18, від 29 квітня 2020 року у справі №815/5811/16, від 11 червня 2020 року у справі №820/3333/18, відповідач наголосив, що положення КЗпП України не розповсюджуються на правовідносини, пов`язані зі звільненням з посади судді.
35.          Представник Суворовського районного суду м. Одеси у відзиві наголосив, що ні Конституція України, ні Закон № 1402-VIII не встановлюють обов`язок голови суду видавати наказ про припинення трудових правовідносин з особою, яка раніше обіймала посаду судді, але була звільнена із цієї посади Вищою радою правосуддя з підстав, передбачених частиною шостою статті 126 Конституції України. 
36.           ОСОБА_2 у відзиві зазначив, що в даній справі юридичний факт, з настанням якого пов`язується припинення трудових відносин є рішення Вищої ради правосуддя про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Суворовського районного суду міста Одеси на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України. Станом на час звернення позивача до суду із позовом - рішення Вищої ради правосуддя виконано та не є скасованим.
37.           Представником ОСОБА_1 подано до Верховного Суду відповідь на відзив ОСОБА_2 , в якій вказано, що відносно судді субсидіарно повинні застосовуватись норми трудового законодавства, оскільки спірні правовідносини не врегульовані в повному обсязі спеціальним законодавством.
38.          У відповіді на відзив ТУ ДСА у Одеській області представник позивача наголосив, що Вища рада правосуддя приймає рішення про звільнення судді з посади, однак це рішення не припиняє трудові відносини такого судді із відповідним судом. Рішення Вищої ради правосуддя виступає в якості правової підстави для винесення головою відповідного суду наказу про відрахування судді зі штату суду, тобто наказу про припинення трудових відносин із суддею.

V. ДЖЕРЕЛА ПРАВА
39.          Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
40.          Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України визначено, що підставою для звільнення судді є вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.
41.          Частиною третьою статті 40 КЗпП України визначено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.
42.          Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
43.          Статтею 78 КЗпП України передбачено, що дні тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку, а також відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами до щорічних відпусток не включаються.
44.          Згідно із частинами першою-третьою статті 119 КЗпП України на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.
Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу" і "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.
За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи і посада на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
45.          Частиною п`ятою статті 235 КЗпП України у разі затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення з вини роботодавця працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
46.          Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні визначає Закон України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
47.          Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 1402-VIII судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.
48.          Відповідно до частини першої статті 52 Закону № 1402-VIII суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі.
49.          Статтею 112 Закону № 1402-VIII визначено, що суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України. Рішення про звільнення судді з посади ухвалює Вища рада правосуддя у порядку, встановленому Законом України «Про Вищу раду правосуддя».
50.          Відповідно до статті 125 Закону № 1402-VIII припинення повноважень судді є підставою для припинення трудових відносин судді із відповідним судом, про що голова суду видає наказ.
51.          Згідно з пунктом 4 частини першої статті 24 Закону № 1402-VIII голова місцевого суду видає на підставі акту про звільнення судді з посади відповідний наказ. Видання наказу про відрахування зі штату суду є належною формою реалізації відповідним суб`єктом своїх владних управлінських функцій.
52.          Статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності Вищої ради правосуддя визначає Закон України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII; в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
53.          Відповідно до частини третьої статті 56 Закону № 1798-VIII питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України (вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; порушення суддею обов`язку підтвердити законність джерела походження майна), Вища рада правосуддя розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді.
54.          За приписами частини шостої статті 56 Закону № 1798-VIII за результатами розгляду питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, Вища рада правосуддя ухвалює вмотивоване рішення.
55.          Державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам встановлює Закон України від 15 листопада 1996 року № 504/96-ВР «Про відпустки» (далі - Закон № 504/96-ВР).
56.          Відповідно до пунктів 1,2 частини другої статті 11 Закону № 504/96-ВР щорічна відпустка повинна бути перенесена на інший період або продовжена в разі: тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку; виконання працівником державних або громадських обов`язків, якщо згідно з законодавством він підлягає звільненню на цей час від основної роботи із збереженням заробітної плати.
57.          Механізм та умови фінансування страхувальників для надання за рахунок коштів Фонду соціального страхування України визначає Порядок фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та окремих виплат потерпілим на виробництві за рахунок коштів Фонду соціального страхування України, затверджений постановою правління Фонду соціального страхування України 19 липня 2018 року № 12 (далі - Порядок №12).
58.          Відповідно до пункту 2 Порядку № 12 проведення виплат у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності застрахованої особи проводиться на підставі рішення комісії із соціального страхування підприємства, яке має надійти до робочих органів виконавчої дирекції Фонду не пізніше 5 дів з дати прийняття комісією такого рішення.
59.          Згідно із пунктом 8 Порядку № 12 робочий орган виконавчої дирекції Фонду або його відділення після надходження заяви-розрахунку здійснює перевірку інформації, наведеної у ній, перевіряє правильність заповнення реквізитів, наявність даних про страхувальника в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, дані про сплату ним єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, наявність у Фонді зареєстрованого нещасного випадку або профзахворювання (у разі проведення виплат потерпілим на виробництві (членам їх сімей), правильності нарахування виплат та у разі відсутності зауважень протягом десяти робочих днів здійснює фінансування сум, зазначених у заяві-розрахунку.
Робочий орган виконавчої дирекції Фонду або його відділення у разі потреби має право здійснювати обмін інформацією зі страхувальником шляхом направлення запиту щодо уточнення інформації, наведеної у заяві-розрахунку.
У разі виявлення помилок та/або недостовірних відомостей заява-розрахунок повертається страхувальнику з відповідними рекомендаціями щодо їх усунення.
Перевірка заяви-розрахунку, надання рекомендацій за її результатами, фінансування заяви-розрахунку або надання обґрунтованої відмови у її прийнятті здійснюється робочими органами Фонду або їх відділеннями протягом десяти робочих днів після надходження заяви-розрахунку.
60.          Пунктом 9 Порядку № 12 передбачено, що після находження коштів, зазначених у заяві-розрахунку, на рахунок страхувальника, останній зобов`язаний здійснити виплату відповідного матеріального забезпечення не пізніше, ніж у строки, визначені частиною другою статті 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», тобто не пізніше 10 днів.

VI. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
61.          Частинами першою - третьою статті 341 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1,4-7 частини третьої статті 353, абзацом другим частини першої статті 354 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
62.          Враховуючи вимоги та обґрунтування касаційної скарги, перегляд оскаржуваних судових рішень буде здійснюватися Верховним Судом в межах касаційної скарги.
63.          Предметом спору у цій справі є відрахування судді зі штату районного суду. На думку ОСОБА_1 , його було відраховано зі штату Суворовського районного суду із порушенням вимог трудового законодавства.
64.          Суд апеляційної інстанцій, приймаючи оскаржуване рішення, дійшов висновку, що на суддю, як на посадову особу з особливим правовим статусом, не розповсюджуються загальні норми трудового законодавства. Верховний Суд погоджується із вказаним висновком з огляду на наступне.
65.          Колегія суддів Верховного Суду зазначає, що за загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться в спеціальному законі.
66.          Одним із важливих аспектів правового статусу судді є гарантована Конституцією України його незалежність, яка забезпечується, зокрема, особливим порядок призначення і звільнення з посади судді. Відносини щодо призначення та звільнення з посади судді є предметом спеціального законодавчого регулювання. Зокрема, підстави для звільнення з посади судді чітко визначені у частині шостій статті 126 Основного Закону України і їх перелік є вичерпним. Органом, уповноваженим приймати рішення про звільнення судді з посади, відповідно до статті 131 Конституції України, є Вища рада правосуддя. Рішення про звільнення з посади судді Вища рада правосуддя приймає у визначеному законом порядку і тільки з рішенням цього органу пов`язується припинення здійснення правосуддя (професійним) суддею.
67.          У свою чергу, дати прийняття рішення Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) про звільнення з посади судді та фактичного відрахування зі штату суду за наказом голови суду можуть не збігатися в часі і останнє рішення буде прийнято пізніше. Однак це не змінює суті цих правовідносин, адже звільнення з посади суді і як наслідок виключення зі штату суду потрібно розглядати власне через призму правового статусу судді, який за своїм сутнісним наповненням відмінний від правового статусу працівника у трудових правовідносинах. Отже, трудові відносини судді припиняються, якщо його звільнено з посади (на підставі рішення Вищої ради правосуддя), незалежно, зокрема, від перебування на лікарняному у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.
68.          Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 29 квітня 2020 року, від 11 червня 2020 року у справі №820/3333/18.
69.          Суд апеляційної інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, дійшов висновку про правомірність наказу № 1-о/с від 20 січня 2020 року, яким позивача відраховано зі штату суду з 18 лютого 2020 року. Колегія суддів Верховного Суду погоджується із цим висновком з огляду на наступне.
70.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням ВРП №12/0/15-20 від 09 січня 2020 року позивача звільнено із посади судді Суворовського районного суду м. Одеси, саме із цього моменту трудові відносини позивача припинились. 
71.          Однак, до припинення вказаних відносин позивачу наказом від 18 грудня 2019 року №88-в було надано відпустки (до 03 лютого 2020 року), під час яких позивач захворів та перебував на лікарняному (з 23 до 27 грудня 2019 року та з 08 до 17 січня 2020 року). Рішення ВРП про звільнення ОСОБА_1 із посади судді надійшло до Суворовського районного суду м. Одеси 20 січня 2020 року.
72.          Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Верховного Суду вважає обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції щодо правомірності відрахування ОСОБА_1 зі штату Суворовського районного суду м. Одеси на підставі наказу № 1-о/с від 20 січня 2020 року та з 18 лютого 2020 року.
73.          Колегія суддів Верховного Суду наголошує, що починаючи із 09 січня 2020 року (дата звільнення з посади рішенням ВРП) ОСОБА_1 втратив право на отримання, продовження, перенесення відпусток відповідно до статті 11 Закону України "Про відпустки", оскільки його трудові відносини припинено. Отже, у голови Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 були відсутні підстави для продовження відпустки позивачу та зміни дати відрахування зі штату на підставі листків непрацездатності, які відкритті після цієї дати (з 04 по 13 лютого 2020 року, з 17 по 26 лютого 2020 року). Таким чином, є протиправними та підлягають скасуванню накази голови Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 № 6-о/с від 27 лютого 2020 року «Про внесення змін до наказу № 3-о/с від 17 лютого 2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 »; №9-в від 27 лютого 2020 року «Про продовження відпустки ОСОБА_1 »; №7-о/с від 04 березня 2020 року «Про скасування наказу № 6-о/с від 27 лютого 2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 »; №8-о/с від 04 березня 2020 року «Про відрахування зі штату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 »;  №11-в від 04 березня 2020 року «Про скасування наказу № 9-в від 27 лютого 2020 року «Про продовження відпустки ОСОБА_1 »; №12-в від 04 березня 2020 року «Про виплату компенсації ОСОБА_1 у зв`язку з відрахуванням зі штату Суворовського районного суду м. Одеси».
74.          Доводи ОСОБА_1 про продовження трудових відносин у зв`язку із укладенням ним контракту про проходження військової служби є безпідставними, оскільки вказаний контракт був підписаний 05 березня 2020 року, тобто після звільнення позивача із посади судді.
75.          Також Верховний Суд вважає правильними висновки суду апеляційної інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності ТУ ДСА в Одеській області щодо не проведення вчасно із позивачем розрахунків при звільненні. Несвоєчасний розрахунок при звільненні позивача (після дати відрахування з посади судді) стався внаслідок оплати матеріального забезпечення у зв`язку із втратою ним працездатності на підставі лікарняних, відкритих протягом лютого 2020 року. У свою чергу, виплати по лікарняним проводяться за рахунок коштів Фонду соціального страхування у відповідності до визначеної Порядком №12 процедури, яка передбачає проведення певної перевірки, тривалість якої не залежить від дій ТУ ДСА в Одеській області.
76.          Разом із касаційною скаргою позивач подав клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини п`ятої статті 346 КАС України. 
77.          Відповідно до вимог частини п`ятої статті 346 КАС України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
78.          У клопотанні вказано, що гарантії, встановлені КЗпП України стосовно заборони звільнення працівника у період відпустки або у період тимчасової непрацездатності повинні поширюватись на правовідносини, що виникли внаслідок звільнення (відрахування зі штату) судді, адже вищевказане питання абсолютно не врегульоване у спеціальному законі.
79.          Відповідно до частини першої статті 347 КАС України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.
80.          Згідно із частиною другою статті 347 КАС України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується більшістю від складу суду, що розглядає справу.
81.          За змістом наведених норм права, вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, суд, керуючись внутрішнім переконанням, у кожному конкретному випадку, з урахуванням змісту спірних правовідносин та їх предмету правового регулювання оцінює наявність виключної правової проблеми та необхідність передачі справи для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
82.          Проаналізувавши зазначені скаржником підстави, якими обґрунтована необхідність передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Суд дійшов висновку про відсутність у спірних відносинах виключної правової проблеми, такі правовідносини врегульовано нормами права та в повній мірі дозволяють вирішити спір.
83.          Отже, колегія суддів Верховного Суду не вбачає процесуальних підстав для передачі цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
84.          Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.
85.          З огляду на викладене, висновок суду апеляційної інстанцій є правильним, обґрунтованим, відповідає нормам процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

VII СУДОВІ ВИТРАТИ
З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про передачу справи №420/2675/20 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року у справі №420/2675/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                    О.В. Калашнікова

                                                                                                    М.В. Білак

                                                                                                    Ж.М. Мельник-Томенко