Постанова
Іменем України                                 
 
30 листопада 2022 року
м. Київ
 
справа № 388/353/20
провадження № 61-1722св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів:  Воробйової І. А., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,     
 
учасники справи:
 
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 , 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Касьяна Миколи Степановича на постанову Кропивницького апеляційного суду від 16 грудня 2021 року, прийняту у складі колегії суддів: Черненка В. В., Єгорової С. М., Чельник О. І.,  
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина
 
Короткий зміст позовної заяви
 
У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 
до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним.
 
Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що 28 січня 2019 року ним видано довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І. А. за № 97 на ім`я 
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які мали оформити документи на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею до 2,0 га та здійснити пошук особи, що візьме зазначену земельну ділянку в оренду зі сплатою орендної плати у розмірі 7 000,00 грн щороку. Іншої домовленості встановлено не було.
У листопаді 2019 року він з`ясував, що на підставі виданої 
довіреності та відповідно до наказу Головне управління Держгеокадастру 
в Кіровоградській області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» від 23 квітня 2019 року 
№ 11-1386/14-19-СГ на його ім`я оформлено право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 3521981300:02:000:5311, загальною площею 
2,0 га) для ведення особистого селянського господарства, розташовану 
на території Варварівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області. 
16 травня 2019 року ОСОБА_3 уклав від його імені договір купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстрований в реєстрі за № 332, посвідчений приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області Величко С. О., відповідно до якого земельну ділянку (кадастровий номер 3521981300:02:000:5311, загальною площею    2,0 га) відчужив своїй дружині ОСОБА_2 .
Позивач вказував на те, що відповідно до інформації з Публічної кадастрової карти України відомості про спірну земельну ділянку відсутні, 
у зв`язку з об`єднанням сусідніх земельних ділянок і присвоєнням нового кадастрового номеру.  
У зв`язку з шахрайськими діями довірених осіб він скасував видану довіреність від 28 січня 2019 року.
Зазначав, що своєї згоди на продаж земельної ділянки не надавав, грошові кошти від продажу не отримував. Вважав дії його представника за довіреністю та відповідача зловмисною домовленістю, оскільки дії вчинені всупереч його волі.
Зазначав, що він не знав, що на його ім`я була оформлена земельна ділянка, не збирався здійснювати продаж земельної ділянки та вважав, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення не може бути продана                 у зв`язку з дією мораторію на її продаж, умови продажу з ним не погоджувались, кошти він не отримував.
 
З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просив визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 3521981300:02:000:5311, загальною площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Варварівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 16 травня 2019 року, зареєстрований            в реєстрі за № 332.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням  Долинського районного суду Кіровоградської області                      від 05 жовтня 2021 року, ухваленим у складі судді Степанова С. В., позов ОСОБА_1 задоволено. 
Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер 3521981300:02:000:5311, загальною площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Варварівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області від 16 травня 2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 332.
Вирішено питання розподілу судових витрат.  
 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивач довів вчинення оспорюваного правочину представником           ОСОБА_3 , який діяв за довіреністю від імені позивача, всупереч інтересам довірителя, у своїх особистих інтересах та в інтересах своєї сім`ї. Зазначеного висновку суд дійшов, установивши, що наслідком укладення представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 оспорюваного є перехід спірної земельної ділянки у спільну сумісну власність покупця ОСОБА_2 та її чоловіка ОСОБА_3 (представника позивача), що підтверджується також наданою 11 травня 2019 року ОСОБА_3 нотаріально посвідченою заявою-згодою на купівлю його дружиною ОСОБА_2 будь-яких земельних ділянок на території Долинського району Кіровоградської області.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 16 грудня 2021 року апеляційну скаргу  адвоката Москаленка Ю. В. в інтересах                          ОСОБА_2  задоволено частково, рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 05 жовтня 2021 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що суд першої інстанції не визначився з належним складом відповідачів у справі, зокрема не урахував, що оскільки позивач не погоджується з діями повіреної особи -              ОСОБА_3 який діяв усупереч досягнутої ними домовленості та у своїх власних інтересах, а тому вирішення спору у зазначеній справі випливає на його права та інтереси. Оскільки ОСОБА_3 не був залучений до участі        у справі як відповідач, апеляційний суд дійшов висновку, що зазначене порушення норм процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення у справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів
 
У січні 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат  Касьян М. С. подав 
до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції,відмовляючи у задоволенні позову з підстав незалучення до участі у справі як відповідача ОСОБА_3 , який діяв як представник позивача при укладенні оспорюваного договору, не врахував, що у справі за позовом сторони, від імені якої договір укладав представник, про визнання недійсним договору належним відповідачем є інша сторона оспорюваного договору, а не представник.
Навіть за умови, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що права та обов`язки ОСОБА_3 як чоловіка відповідача надалі можуть бути порушені, апеляційний суд повинен був залучити таку особу до участі                у справі на стадії підготовки до апеляційного розгляду як третю особу.
 
Підставами касаційного оскарження постанови апеляційного суду представник заявника зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 30 липня 2020 року у справі № 664/1893/17 (провадження № 61-329св19),                      від 11 листопада 2020 року у справі № 191/1169/16-а (провадження                № К/9901/14143/19), від 29 серпня 2018 року у справі № 522/15095/15-ц (провадження № 61-11797св18).
 
Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 10 лютого 2022 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали з Долинського районного суду Кіровоградської області.
 
22 лютого 2022 року до Верховного Суду надійшли матеріали справи.
 
Ухвалою Верховного Суду від 22 листопада 2022 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Згідно з нотаріально посвідченою довіреністю від 28 січня 2019 року, ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що можуть діяти самостійно та окремо один від одного, бути його представниками, в тому числі представляти його інтереси як учасника антитерористичної операції, у будь-яких органах, установах, підприємствах та організаціях, незалежно від форм власності, підпорядкування та галузевої належності, у будь-яких органах влади та місцевого управління, в тому числі в сільських селищних, міських радах, в органах райдержадміністрації, в органах бюро технічної інвентаризації, перед суб`єктами господарювання, в податкових органах перед фізичними особами підприємцями, в експертних установах, у всіх відповідних органах державної влади та управління, в тому числі в Управлінні земельних ресурсів, в органах Держгеокадастру, в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, в органах Укрдержгеокадастру, в органах юстиції, в органах нотаріату, в інших компетентних службах, установах та організаціях з питань виділу, приватизації, оформлення, державної реєстрації права власності та отримання на його ім`я свідоцтва про право власності на земельну ділянку орієнтованою площею 2 гектара для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Кіровоградської області, при цьому конкретне місце знаходження земельної ділянки, її розмір, межі, площу та будь-які інші умови представники вправі визначати на власний розсуд; після чого надав йому право користування та розпорядження цією ж земельною ділянкою (здачі в оренду, позичку, продажу, міни, укладення договорів емфітевзису, суперфіцію, а також будь-яких інших цивільно-правових угод, дозволених законодавством) за ціну та на умовах за своїм розсудом, при цьому всі істотні та факультативні умови договорів, в тому числі, але не виключно, строк дії договорів оренди та розмір орендної плати, суму, за яку буде продаватися земельна ділянка, тощо, представник вправі визначати самостійно згідно їхніх попередніх домовленостей.
 
19 квітня 2019 року уповноважена особа за довіреністю ОСОБА_4 від імені ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру            у Кіровоградській області із заявою про затвердження проекту землеустрою для передачі у власність земельної ділянки, кадастровий номер 3521981300:02:000:5311, загальною площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення за адресою: Кіровоградська область, Долинський район, Варварівська сільська рада.
 
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 23 квітня 2019 року надано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 2,000 га, в тому числі: рілля площею 2,000 га (кадастровий номер 3521981300:02:000:5311) із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Варварівської сільської радиДолинського районуКіровоградської області. Право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 3521981300:02:000:5311) виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
 
07 травня 2019 року проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку.
 
Згідно з нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 16 травня 2019 року, який укладений між ОСОБА_3 (сторона - продавець), який діє на підставі довіреності від 28 січня 2019 року від імені ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 (сторона - покупець), продавець (в особі представника за довіреністю) передав земельну ділянку площею 2,0000 гектара у власність покупця, а покупець прийняв та сплатив за неї обговорену грошову суму. Місце розташування земельної ділянки: Кіровоградська область, Долинський район, Варварівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки 3521981300:02:000:5311, продаж земельної ділянки було вчинено за 50 000,00 грн.
 
Укладенню зазначеного договору передувало надання ОСОБА_3 нотаріально посвідченої заяви від 11 травня 2019 року про надання згоди своїй дружині ОСОБА_2 на купівлю будь-яких земельних ділянок на території Долинського району Кіровоградської області, за ціну та на умовах за її розсудом. Згідно із зазначеною заявою, вказана вище нерухомість набувається під час зареєстрованого шлюбу і є спільною сумісною власністю.
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,                                 є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права                      у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог                                 і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам постанова апеляційного суду не відповідає.
 
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право    в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
 
Вирішуючи питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, суд повинен враховувати характер спірних правовідносин та визначену ним норму матеріального права, яка підлягає застосуванню.
 
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
 
Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
 
Аналіз положень статті 51 ЦПК України дає підстави для висновку, що заміна первинного відповідача належним відповідачем належить до повноважень суду першої інстанції.
 
У разі пред`явлення позову не до всіх належних відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та має вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і щодо тих відповідачів, які зазначені в ньому.
 
Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.
 
Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим, установлення належності відповідачів                            й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
 
Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49),                                  від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі                       № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15 (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63), від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 71), від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16-ц (пункт 43).
 
У справі, що переглядається, ОСОБА_1 заявив вимогу про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки до покупця оспорюваного ним правочину ОСОБА_2 , посилаючись на те, що оспорюваний правочин вчинений від його імені представником              ОСОБА_3 на підставі довіреності від 28 січня 2019 року, в своїх особистих інтересах та в спільних інтересах з ОСОБА_2 , яка є дружиною ОСОБА_3 . Позивач вказував на зловмисну домовленість між зазначеними особами, недотримання його інтересів. 
 
Відповідно до частини першої статті 237 ЦК України представництвом            є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. 
У постановах Верховного Суду від 30 липня 2020 року у справі                               № 664/1893/17 (провадження 61-329св19) та від 20 жовтня 2021 року                 у справі № 219/11149/18 (провадження 61-12723св21) сформульовано висновок про те, що у справі за позовом сторони, від імені якої договір (додаткову угоду) вчиняв представник, про визнання недійсним договору (додаткової угоди) належним відповідачем є інша сторона оспорюваного договору (додаткової угоди), а не представник.
 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі                   і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені                      в постановах Верховного Суду.
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення про відмову в задоволенні позову з підстав пред`явлення позову не до всіх відповідачів (відсутності ОСОБА_3 у складі відповідачів), апеляційний суд не врахував зазначений правовий висновок Верховного Суду та дійшов неправильного висновку про те, що у цій справі співвідповідачем за пред`явленим ОСОБА_1 позовом до покупця про визнання недійсним оспорюваного правочину повинен виступати також представник - ОСОБА_3 , який уклав правочин від імені позивача. 
 
Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції може вплинути на права та інтереси ОСОБА_3 , який не брав участі у справі, апеляційний суд мав процесуальні повноваження відповідно до пункту 1 частини першої статті 365 ЦПК України залучити ОСОБА_3 до участі у справі в статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, та вирішити по суті спір, який виник між сторонами договору купівлі-продажу земельної ділянки щодо його відповідності вимогам закону.
 
Подібний за змістом висновок міститься у постановах Верховного Суду           від 17 серпня 2022 року  у справі № 388/351/20 (провадження                              № 61-4876св22) та від 26 жовтня 2022 року у справі № 388/335/20 (провадження № 61-8683св22).
 
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відмову      у задоволенні позовних вимог з наведених підстав. 
 
Ураховуючи, що переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції помилково зосередився виключно на незалученні до участі у справі як належного відповідача ОСОБА_3 , що за висновком суду є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову            ОСОБА_1 , і не перевіряв законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо неправильної на її думку оцінки судом першої інстанції наявних у справі доказів, встановлених у справі обставин та застосування до спірних правовідносин статей 203, 215, 232, 238 ЦК України, статті 60 СК України, а тому суд касаційної інстанції в силу повноважень, визначених статтею 400 ЦПК України, позбавлений процесуальної можливості ухвалити у справі власне судове рішення, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови апеляційного суду та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідності до частин третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази і при цьому застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду.
 
Установивши, що оскаржувана постанова апеляційного суду ухвалена              з порушенням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого суд апеляційної інстанції не здійснив повної перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
При новому розгляді справи суду апеляційної інстанції необхідно надати належну оцінку всім вищевикладеним обставинам та застосувати норми права відповідності до висновків суду касаційної інстанції, надавши оцінку оспорюваному договору на предмет його відповідності вимогам закону.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Касьяна Миколи Степановича задовольнити частково
 
Постанову Кропивницького апеляційного суду від 16 грудня 2021 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.           
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий  	Д. Д. Луспеник    	
Судді:   	І. А. Воробйова     Г. В. Коломієць      Р. А. Лідовець      Ю. В. Черняк