ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року	Львів	Справа № 158/2132/22 пров. № А/857/14521/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                              Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.
за участі секретаря судового засідання:           Приступи Р.Л. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області, 
на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 27 вересня 2022 року (суддя – Сіліч Ю.Л., час ухвалення – не вказаний, місце ухвалення – м.Ківерці, дата складання повного тексту – 30.09.2022), 
в адміністративній справі №158/2132/22 за позовом Управління Державної міграційної служби України у Волинській області до Громадянина Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), 
про продовження строку затримання, 

                                                            встановив:

У вересні 2022 року позивач Управління Державної міграційної служби України у Волинській області звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Громадянина Республіки Куба ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), в якому просив продовжити строк затримання, громадянина Республіки Куба ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк шість місяців, з метою вжиття заходів щодо його примусового видворення за межі території України. 
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.09.2022 року в задоволенні адміністративного позову Управління Державної міграційної служби України у Волинській області до громадянина Республіки Куба ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 про продовження строку затримання – відмовлено. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального права (з порушенням вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства») та процесуального права (з порушенням вимог КАС України), що призвело до неправильного вирішення справи, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.04.2022 у справі №161/4614/22, яке набрало 28.06.2022 за результатами апеляційного перегляду законної сили, було затримано громадянина Республіки Куба ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для забезпечення примусового видворення за межі території України. Особа відповідача встановлена та підтверджується національним паспортом громадянина Республіки Куби серії НОМЕР_1 , виданий 12.01.2021 та дійсний до 12.01.2027. Вважає скаржник, що позивачем вжито ряд дій з примусового видворення відповідача та обґрунтовано доведеними наявність на сьогоднішній день у УДМС у Волинській області об`єктивних, незалежних від нього причин та обставин, що зумовлюють неможливість видворення відповідача за межі території України, а відтак виконання рішення суду про це. З урахуванням вищенаведеного, вважає обґрунтованими доводи УДМС у Волинській області щодо необхідності продовження строку затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 27.09.2022 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовну заяву про продовження строку примусового затримання. 
Представник відповідача адвокат  Крупінська Н.Л. подала відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що оскаржене рішення суду є законним та обґрунтованим. Суд першої інстанції детально проаналізував докази сторони позивача та сторони відповідача і прийнявши рішення захистив порушені позивачем права відповідача. Просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду залишити без змін. 

У судове засідання суду апеляційної інстанції сторони (їх представники) не з`явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 
Позивач звернувся до апеляційного суду з клопотанням про розгляд апеляційної скарги УДМС України у Волинській області без участі представника за наявними матеріалами у справі. Також зазначив, що громадянин Республіки Куба ОСОБА_3 уже покинув територію України. При прийнятті рішення покладається позивач на розсуд суду. 
Відповідно до статті 313 КАС України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість апеляційного розгляду справи у відсутності сторін (їх представників). 
Згідно із ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного. 

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.04.2022 року, затримано громадянина Республіки Куба ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на термін до 6 (шести) місяців з метою забезпечення примусового видворення за межі території України. Вищевказане рішення суду постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.06.2022 року залишено без змін (а.с. 5-7, 8-9). 
Особу відповідача ідентифіковано національним паспортом серії НОМЕР_1 , виданого 12.01.2021 року, дійсний до 12.01.2027 року (а.с. 39). 
З метою забезпечення виконання вищевказаного рішення суду позивач звертався із листами до Департаменту консульської служби МЗС України (лист №0701.11-1331/0701.1.2-22 від 26.04.2022 року) та до посольства Республіки Куба в Республіці Польща (лист №0701.11-1976/0701.1.2-22 від 13.06.2022 року) (а.с. 10, 11-12). 
11.08.2022 року працівниками сектору організації запобігання нелегальній міграції реадмісії та видворення здійснено виїзд до Волинського ПТПІ для проведення співбесіди та надання інформації відповідачу щодо можливості супроводу до КПП «Мамалига» та подальшого повернення у країну походження (а.с. 15). 
18.08.2022 року міграційною службою з метою забезпечення виконання рішення суду про примусове видворення відповідача по справі з території України, було здійснено супровід громадянина Республіки Куба ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 із Волинського ПТПІ до пункту пропуску через державний кордон « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а.с. 23-24). 
Рішенням від 18.08.2022 року прикордонної служби Республіки Молдова (ПП «Крива») відмовлено громадянину Республіки Куба ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , в`їзд в Республіку Молдова у зв`язку із не підтвердження мети поїздки та загрозу національній безпеці, громадському порядку і здоров`ю громадян, а тому відповідача було повернуто до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців (а.с. 21). 
Судом також встановлено, що відповідач не звертався із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту на території України. 

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про продовження строку затримання відповідача, виходячи з наступного. 
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України від 22.09.2011 №3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі – Закон №3773-VI). 
Відповідно до ч.4 ст.30 Закону №3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців. 
Згідно частини першої статті 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу. 
Згідно частин одинадцятої та дванадцятої статті 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців. 
Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні. 
Відповідно до частини тринадцятої статті 289 КАС України, умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи. 
Отже, законодавством визначено вичерпний перелік підстав, які передбачають неможливість примусового видворення особи, а продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні можливе лише за їх наявності. 
Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 28 серпня 2019 року у справі №743/1263/17, від 17 січня 2019 року у справі №743/1240/17, від 21 січня 2021 року у справі №743/1046/20. 
Згідно пп.f п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції. 
Крім того, відповідно до ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. 
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ, практику Європейського Суду з прав людини, застосовують як джерело права. 
Відповідно до п.113 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Чахал проти Великобританії» заява №22414/93, будь-яке позбавлення волі відповідно до статті 5 п.1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виправдано, тільки поки розглядається питання про висилку. Якщо ця процедура не здійснюється з належною ретельністю, затримання перестає бути допустимим відповідно до статті 5 п.1 (f). 
Як видно з матеріалів справи, особа відповідача ідентифікована. Відповідач по справі виявив своє бажання співпрацювати з органами міграційної служби, під час процедури його ідентифікації, надавши свій паспорт та висловив бажання повернутися до країни походження. 
За таких умов, судом не встановлено наявність обставин передбачених п.п. 1, 2 ч.13 ст.289 КАС України для можливості продовження строку затримання іноземця, відповідно до положень закону. 
На підставі наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що адміністративний позов УДМС України у Волинській області задоволенню не підлягає, що не спростовується доводами апеляційної скарги. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального права та процесуального права, а тому немає підстав для його скасування. 
Колегія суддів також приймає до уваги клопотання позивача про долучення доказів по справі, згідно з якими 19.10.2022 УДМС у Волинській області стало відомо, що громадянин Республіки Куба ОСОБА_3 покинув територію України. Даний факт підтверджується відомостями інформаційної системи «Аркан». 
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет спору, склад учасників справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 243, 289, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд 

                                                          постановив: 

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області – залишити без задоволення. 
Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 27 вересня 2022 року в адміністративній справі №158/2132/22 за позовом Управління Державної міграційної служби України у Волинській області до Громадянина Республіки Куба ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) про продовження строку затримання – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	Р. Й. Коваль  	
Повний текст постанови суду складено 25.11.2022 року