ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/1745/22                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року                                                                                            м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді          Єгорової Н.М.,
суддів                              Федотова І.В., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА :

Позивач звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просила суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити виплату пенсії громадянці України ОСОБА_1 , 1941 р.н., з моменту припинення, а саме: починаючи з 19 грудня 2017 pоку, а також здійснити нарахування та виплату пенсії у розмірі, передбаченому законодавством, з усіма індексаціями та надбавками.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2022 року адміністративний позов задоволено частково.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити виплату пенсії громадянці України ОСОБА_1 , 1941 р.н., з моменту припинення, а саме: починаючи з 19 грудня 2017 pоку. 
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Представник позивача 12 липня 2022 року звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, а саме щодо відшкодування витрат на професійну правову допомогу, в якій представник позивача просив відшкодувати витрати на суму 4900,00 грн.
Додатковим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2022 року заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення задоволено частково.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 2450,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.
В решті вимог відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим додатковим рішенням, відповідач - ГУ ПФУ в м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні заяви позивача щодо відшкодування витрат на правничу допомогу. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним зі складнісю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та є необгрунтованим і непропорційним до предмету спору. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін. Свою позицію обґрунтовує тим, що заявлені витрати на правничу допомогу є законними, обґрунтованими, співмірними та підтверджуються належними та допустимими доказами в розумінні приписів КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2022 року адміністративний позов задоволено частково.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити виплату пенсії громадянці України ОСОБА_1 , 1941 р.н., з моменту припинення, а саме: починаючи з 19 грудня 2017 pоку. 
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Представник позивача 12 липня 2022 року звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, а саме щодо відшкодування витрат на професійну правову допомогу, в якій представник позивача просив відшкодувати витрати на суму 4900,00 грн.
Обґрунтовуючи понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав: копії договору про надання правової допомоги №19/21 від 26 липня 2021 року; додаткової угоди № 1 від 11 липня 2022 року до Договору про надання правової допомоги №19/21 від 26 липня 2021 року; акту прийому-здачі виконаних робіт від 11 липня 2022 року, реєстру виконаних робіт №1, свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю, ордера серії, квитанції №38153836 від 11 липня 2002 року на суму 4900,00 грн.
На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз положень ст.ст. 139, 252 КАС України, вирішив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в м. Києві на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 2450,00 грн.
З таким рішенням суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За правилами ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, інтереси позивача у справі № 640/1745/22 представляло Адвокатське об`єднання "Юридичний синдикат" на підставі договору про надання правової допомоги №19/21 від 26 липня 2021 року.
Відповідно до п. 3.1 вказаного договору №19/21 від 26 липня 2021 року вартість послуг, пов`язаних з наданням позивачці правової допомоги, визначається додатковою угодою.
Додатковою угодою № 1 від 11 липня 2022 року до договору про надання правової допомоги №19/21 від 26 липня 2021 року передбачено, що вартість послуг Адвокатського об`єднання "Юридичний синдикат", пов`язаних з розглядом судом першої інстанції справи № 640/1745/22 становить 4900,00 грн. 
Квитанцією №38153836 від 11 липня 2002 року підтверджено сплату ОСОБА_1 на рахунок Адвокатського об`єднання "Юридичний синдикат" вартості послуг на суму 4900,00 грн.
Також матеріали справи містять акт прийому-здачі виконаних робіт від 11 липня 2022 року та реєстр виконаних робіт №1.
За змістом ч.ч. 2 - 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо    обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути  співмірним зі складністю справи та  виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.
За приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 грудня 2020 року у справі № 2040/5858/18 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про підтвердження позивачем сплати витрат на професійну правничу допомогу за договором про надання правової допомоги №19/21 від 26 липня 2021 року, який укладений з Адвокатським об`єднанням " Юридичний синдикат " та враховуючи що позовні вимоги задоволенні частково, заява представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення підлягає частковому задоволенню.
Крім того колегія суддів звертає увагу, що з урахуванням ціни позову та фактично виконаних робіт доводи апелянта щодо не співмірності суми витрат на правничу допомогу, складності справи та об`єму наданих послуг є необґрунтованими, та спростовуються наданими позивачем доказами.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення, а додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя                                                                      Н.М. Єгорова 

Судді                                                                                            І.В. Федотов

                                                                                                    Є.В. Чаку