ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7841/22 Справа № 199/5213/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - СПАЇ В. В. Суддя у 2-й інстанції - Зайцева С. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року        м. Дніпро Дніпропетровської області 
Єдиний унікальний номер 199/5213/22
Номер провадження 22-ц/803/7841/22
Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого: Зайцевої С.А.
суддів: Биліни Т.І., Максюти Ж.І.
за участю секретаря: Драгомерецької А.О.
учасники справи : 
позивач -  ОСОБА_1 
відповідач -  ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі Дніпропетровської області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Полтавець Тетяна Олександрівна, на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 05 жовтня 2022 року головуючого судді Спаї В.В. зі складанням повного тексту судового рішення 06 жовтня 2022 року по цивільній справі про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,-
В С Т А Н О В И В :
У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в період навчання, мотивуючи вимоги тим, що відповідач є її батьком, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська по справі № 2-1247 за 2006 рік з ОСОБА_2 стягнуто на користь матері позивача - ОСОБА_3 аліменти на утримання позивача до досягнення нею повноліття у розмірі 220 грн на місяць. На теперішній час заборгованість за виконавчим провадженням № 66824457 складає 42390,50 грн. 
29 червня 2022 року позивач досягла повноліття. Згідно з довідкою № 399 від 05 липня 2022 року ОСОБА_1 навчається в Університеті імені Альфреда Нобеля на 1 курсі денної форми навчання за спеціальністю «Маркетинг». Навчання проходить на контрактній основі, вартість якого складає 40 000 грн на рік, термін навчання на освітньому ступені «бакалавр» до 30 червня 2025 року, позивач планує отримати ступінь «магістр». Відповідач добровільно фінансово позивача не підтримує, інших осіб на утриманні не має, офіційно працевлаштований та отримує дохід. Мати позивача перенесла онкологічне захворювання, на теперішній час отримує пенсію по інвалідності у мінімальному розмірі, в повному обсязі забезпечувати матеріальні потреби дочки змоги не має. Просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на час її навчання в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, здійснивши стягнення з 30 червня 2022 року до закінчення ОСОБА_1 навчання в університеті але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 . 

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 05 жовтня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Полтавець Т. О., просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на невідповідність рішення суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів скарги зазначено, що відповідно до відповіді Пенсійного фонду України, виконавчою службою було встановлено, що боржник перебуває на обліку в Лівобережному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію; відповідно до відповіді ГУ ДФС України в Дніпропетровській області, встановлено, що боржник перебуває в трудових відносинах з ТОВ «Альфа-Груп». Постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, та інші доходи було направлено за місцем отримання пенсії та заробітної плати боржника. З розрахунку заборгованості вбачається ,що станом на 27 вересня 2022 року, після отримання даними організаціями виконавчих документів, почались щомісячні відрахування із заробітної плати боржника , у розмірі 4 557, 50 грн на місяць. Зазначене спростовує твердження відповідача, що його щомісячним доходом є пенсія та складає 1000 грн, оскільки він є працевлаштованим, тому, за своїм фінансовим становищем має можливість сплачувати аліменти. Звернуто увагу суду апеляційної інстанції, що заборгованість зі сплати аліментів,утворилась у боржника виключно з його вини, адже він отримуючи дохід тривалий час не сплачував ніяких грошових коштів на утримання своєї неповнолітньої дитини. 

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Надтока О.В. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду без змін, як законне та обґрунтоване, ухвалене з дотриманням вимог СК України та розміру єдиного офіційного доходу відповідача, та наявності заборгованості зі сплати аліментів, що станом на 01 жовтня 2022 року складає 38 310 грн. Зокрема зазначено, що відповідач отримує лише частину пенсії по інвалідності в розмірі 1013,50 грн станом на момент подання відзиву, жодних інших доходів він не має. Тому, твердження позивача про те, що відповідач є офіційно працевлаштованим, не відповідає дійсності.На підтвердження цих фактів та на спростування доводів позивача, суду першої інстанції було надано копії документів. Інша частина пенсії стягується виконавчою службою в рахунок заборгованості зі сплати аліментів на дитину ОСОБА_1 до 18 років. Крім того, звернуто увагу суду, що відповідач добровільно платив аліменти на банківську картку нічого не зазначаючи в призначенні платежу, саме тому виникла заборгованість у виконавчій службі зі сплати аліментів, фактично аліменти сплачені двічі.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник адвокат Полтавець Т.О. підтримали доводи апеляційної скарги .
У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтримав доводи відзиву та просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги. 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 листопада 2022 року було задоволено клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Надтока О.В. та забезпечено участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «EasyCon». Проте ,через нестабільність Інтернет-з'єднання з'ясувати думку представника відповідача адвоката Надтока О.В. у судовому засіданні виявилось неможливим. Оскільки у відповідності до ч.5 ст.212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи , який подав відповідну заяву , з`ясувавши думку відповідача,суд апеляційної інстанції продовжив розгляд справи з метою дотримання строків розгляду справи, передбачених  ч.1 ст.371 ЦПК України. 

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
     Зазначеним вимогам оскаржуване рішення суду в повній мірі відповідає.
Фактичні обставини встановлені судом першої інстанції .
Так,з досліджених матеріалів справи вбачається , що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( а.с. 7).
Відповідно до довідки № 399 від 05 липня 2022 року, ОСОБА_1 навчається в Університеті імені Альфреда Нобеля на 1 курсі денної форми навчання за спеціальністю «Маркетинг». Стипендія не нараховується. Навчання відбувається на контрактній основі. Наказ про зарахування № 90-01-У від 11 серпня 2021 року. Термін навчання на освітньому ступені «бакалавр» до 30 червня 2025 року (а.с. 8).
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП 668224457, відповідно до виконавчого листа 2-1247, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська, стягуються щомісячно аліменти з ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_1 до її повноліття на користь матері ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 220 грн. Заборгованість станом на 01 лютого 2022 року складає 42390,50 грн (а.с. 9).
Згідно з довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12АВВ № 116117 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має третю групу інвалідності з 01 березня 2021 року до 01 березня 2023 року (а.с. 29).
Відповідно до довідки про доходи № 4588245335154517, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Лівобережному об`єднаному управлінні ПФУ в місті Дніпрі Дніпропетровської області і отримує пенсію по інвалідності, що за період з 01 жовтня 2021 року по 30 вересня 2022 року склала 15 451,50 грн (а.с.30).
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП 668224457, відповідно до виконавчого листа 2-1247,виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська, стягуються щомісячно аліменти з ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_1 до її повноліття на користь матері ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 220 грн. Дитині виповнилося 29 червня 2022 року - 18 років. Заборгованість станом на 01 жовтня 2022 року складає 38 310 грн (а.с.31).
Згідно довідки № ЦС-764/22 від 16 вересня 2022 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на диспансерному обліку з 21 вересня 2015 року (а.с. 32).
Згідно постанови ВП № 66824457 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08 липня 2022 року, встановлено, що згідно відповіді ГУ ДФС України в Дніпропетровській області боржник ОСОБА_2 перебуває в трудових відносинах з ТОВ «Альфа-Груп» (а.с. 57).
Згідно з Наказу генерального директора ТОВ «Альфа-Груп» № 116-к від 10 листопада 2021 року ОСОБА_2 звільнено з посади охоронника за власним бажанням , згідно п. 1 ст. 38 КЗпП України. Про що також свідчить запис в трудовій книжці ,оригінал якої оглянуто у судовому засіданні (а.с. 61, 62).
Суд першої інстанції встановивши, що відповідач не може надавати позивачу матеріальної допомоги на навчання, оскільки є інвалідом, хворіє на важкі захворювання,перебуває на диспансерному обліку та з 16 вересня 2019 року приймає препарати за відповідною схемою , отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1 013,50 грн, що більше, ніж вдвічі, менше прожиткового мінімуму на одну особу, з якої сплачує заборгованість по аліментах, є боржником у виконавчому провадженні, враховуючи, що утримання доньки, яка продовжує навчання, залежить від можливості батька надавати матеріальну допомогу, а в даній справі на підставі доказів встановлена відсутність можливості ОСОБА_2 надавати таку матеріальну допомогу, дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення позову. 
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд , оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального права.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються Главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги та спосіб сплати аліментів.
Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Зокрема, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно з ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину) є обов`язковою складовою сукупності юридичних фактів, на підставі яких виникає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття.
Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).
Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України.
Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27.10.1993).
Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.
Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 17.04.2018 у справі № 200/11343/14-ц, в якій з метою ефективного гарантування права на справедливий суд відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постановах від 30.09.2015 у справі № 6-780цс15 та від 11.10.2017 у справі № 6-1374цс17.
У частині 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у ст. 12 цього Кодексу.
Згідно ч. 1, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дитини, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.
Слід зазначити, що лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, сама по собі не може бути достатньою підставою для задоволення позову. 
На відміну від аліментів на утримання неповнолітньої дитини, при стягненні аліментів на дитину, яка досягла повноліття, необхідно враховувати, чи мають батьки можливість надання такого утримання.
Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аргументи апеляційної скарги ,суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки пред`являючи позов 02 серпня 2022 року , позивач зазначила тільки про денне контрактне навчання,розмір вартості навчання будь якими доказами не підтверджено . Також, матеріали справи не містять доказів ,що відповідач отримує доходи ,та є спроможнім сплачувати аліменти у розмірі визначеному у позові . Отже, відсутні будь-які докази, що підтверджують можливість надання відповідачем допомоги повнолітній дочці . 
З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову є правильним, оскільки позивачем не було доведено належними та допустимими доказами наявність у відповідача можливості надавити таку допомогу. Само по собі звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої особи, яка продовжує навчання - за умови не доведення вищенаведених обставин, не є достатньою підставою для задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги в частині не прийняття до уваги судом першої інстанції розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом 2-1247 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , згідно якої відповідачем у квітні 2022 року сплачено як боржником/стягнуто виконавцем - 2067 грн ,у травні 202 року -2484 грн ,у червні 2022 року - 4557,50 грн ,тобто за твердженнями позивача та представника почались щомісячні відрахування із заробітної плати боржника після отримання організаціями виконавчих документів ,не є слушними, оскільки з вказаного розрахунку не вбачається сумарного безпосереднього щомісячного відрахування на погашення заборгованості по аліментах пенсійним фондом та ТОВ «Альфа-Груп» (а.с.54) . 
Як вбачається з досліджених матеріалів справи ,постанови про звернення стягнення на заробітну плату,пенсію,стипендію та інші доходи боржника по ВП 66824457 від 16 грудня 2021 року та від 05 січня 2022 року двічі винесені державним виконавцем із зверненням стягнення на дохід боржника ОСОБА_2 , що отримує дохід у Лівобережному об`єднаному управлінні ПФУ в м.Дніпрі (а.с.55,56). 
В постанові про звернення стягнення на заробітну плату,пенсію,стипендію та інші доходи боржника по ВП 66824457 від 08 липня 2022 року , державним виконавцем не назначено дати відповіді ГУ ДФС України в Дніпропетровській області про перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах з ТОВ « Альфа-Груп» (а.с.57), тоді як 10 листопада 2021 року ОСОБА_2 звільнено,про що також свідчить запис в трудовій книжці . Інформація про виконавче провадження № 66824457 містить відомості про проведення виконавчих дій ,про те не свідчить про сукупність стягнутих коштів на погашення заборгованості по аліментах на утримання неповнолітньої доньки . 
Наведені в апеляційній скарзі доводи, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим в судовому засіданні доказам та обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Підсумовуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов до висновку , що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що районним судом порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, а тому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,від імені та в інтересах якої діє адвокат Полтавець Т.О. слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Згідно ст.141 ЦПК України ,судові витрати розподілу не підлягають . 
Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Полтавець Тетяна Олександрівна, - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 05 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складений 14 листопада 2022 року. 

Судді: