ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 листопада 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/458/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Головко О.В.,     
за участю секретаря судового засідання Діденко Ю.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року (суддя Максименко Л.Я.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Енергодарського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Енергодарського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просила:
- зобов`язати відповідача долучити до пенсійної справи заяву позивача від 11.06.2020 разом з додатком до неї про виключення періоду з 2001 по 2006 роки з підрахунку заробітної плати для обчислення пенсії (якщо вона не долучена до пенсійної справи);
- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію з дня настання даного права, з 16.05.2002, вірно нарахувати пенсію за минулий час з нарахуванням компенсації втрат частини доходів і виплатити її по пошті;
- зобов`язати відповідача вжити відповідних заходів для здійснення перевірки відповідності первинним документам сум, зазначених у довідці (без номера і дати) про заробітну плату, виданій ДП Науково-дослідний виробничий агрокомбінат Пуща-Водиця м. Києва на ОСОБА_1 , 1947 року народження та зазначених сум в індивідуальних відомостях про застраховану особу ОСОБА_1 за період з 2001 по 2006 роки.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що ОСОБА_1 відповідно до частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має право на призначення і виплату пенсії з дня настання даного права, проте з вини посадових осіб державних органів і судової системи України, в їх числі, з вини Управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області, яким в порушення чинного законодавства України не було призначено і виплачено пенсію за віком. Вважає, що вказане управління Пенсійного фонду України разом з Державним підприємством «Науково-дослідний виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» Києво-Святошинського району Київської області (яке у відповідності до чинного на той час законодавства не оформило документи для призначення пенсії позивача та до 2018 року не віддавало трудову книжку позивача) зробили все, щоб не було спору про призначення пенсії в судовому порядку. Вказує на те, що довідка (без номера і дати) про заробітну плату, видана Державним підприємством «Науково-дослідний виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» Києво-Святошинського району Київської області із недостовірними даними, у зв`язку із чим наявна необхідність проведення перевірки її первинним документам. Також зазначає, що через розповсюдження коронавірусної хвороби не може ознайомитись з матеріалами свої пенсії справи, а тому є сумніви щодо того чи долучена її заява від 11.06.2020 разом з додатком до неї про виключення періоду з 2001 по 2006 роки з підрахунку заробітної плати для обчислення пенсії до пенсійної справи. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, з підстав: порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідності висновків суду обставинам справи; недоведеності обставин, що мають значення для вирішення справи, які суд визнав встановленими, що призвело до неправильного вирішення спору. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено про те, що суд першої інстанції не з`ясував належним чином: чи дійсно наявна в матеріалах пенсійної справи позивача заява від 11.06.2020 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про те, що позивач не підтверджує дані про заробіток для обчислення пенсії, наявні в індивідуальних відомостях про застраховану особу і про виключення періоду з 2001 по 2006 рік з підрахунку заробітку для обчислення розміру пенсії; причини не нарахування відповідачем пенсії позивачу з 11.06.2017 року до 11.06.2020, тобто за три попередні роки до звернення позивача за призначенням пенсії, з урахуванням положень ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; дійсну дату звільнення позивача з роботи в Енергодарській см. №2 Запорізької області; відповідність первинним документам суми заробітку позивача для обчислення пенсії, вказані в довідці (без номера і дати), виданої ДП «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця», та в індивідуальних відомостях в ПФУ; причини не повного врахування відповідачем пільгового стажу роботи позивача в районах Крайньої Півночі та в районах до них прирівняних РСФСР; причини (з власної вини чи з вини посадових осіб державних органів і судової влади в Україні) не отримання позивачем пенсії за віком з 16.05.2002. Також, на думку позивача, суд першої інстанції без наявності відповідних доказів визнав встановленими обставини: наявності в матеріалах пенсійної справи позивача заяви останнього від 11.06.2020; призначення пенсії позивачу 11.06.2020 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області. 
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав зокрема про те, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Енергодарський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не є належним правонаступником відповідача у справі. Крім того, відповідач зазначив, що позивачем не надано жодних доказів подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області або до районних управлінь, правонаступником яких стало Головне управління за результатами реорганізації, заяв про призначення пенсії встановленого зразка.
Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 07.10.2021 повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження: ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 09.06.2021 про повернення заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів та ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 09.07.2021 про повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення суду.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне. 
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 17.05.2002 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набула право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ.
30.10.2004 ОСОБА_1 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області із заявою про призначення пенсії за віком (т. 1, 21-23).
Управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області листом від 27.01.2005 №9/П повідомило ОСОБА_1 , що право на призначення їй Управлінням Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області пенсії за віком відсутнє, оскільки остання не підтвердила своє постійне місце проживання в Києво-Святошинському районі Київської області (т. 1, а.с.28).
29.01.2009 ОСОБА_1 звернулась до Державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» із заявою з проханням повідомити про місцезнаходження її пенсійних документів та трудової книжки.
Державне підприємство «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» листом від 26.02.2009 повідомило, що відповідно до наказу №146-к від 20.04.2005 ОСОБА_1 була звільнена з роботи з агрокомбінату «Пуща-Водиця» за п. 4 ст. 40 КЗпП України. Трудову книжку у відділі кадрів агрокомбінату «Пуща-Водиця» ОСОБА_1 не отримувала. Трудова книжка по пошті агрокомбінатом «Пуща-Водиця» не направлялася. ОСОБА_1 були відправлені наявні в агрокомбінаті документи, що стосувалися призначення пенсії, за адресою, яку остання вказувала в якості поштової у своїх зверненнях, а саме: 01001, м. Київ, Головпоштамп, до запитання. Однак, кореспонденцію за вказаною адресою ОСОБА_1 не отримала і остання була повернута до агрокомбінату по закінченню терміну зберігання її на пошті. Зважаючи на викладене, агрокомбінат повторно направив ОСОБА_1 документи та просив з`явитись у відділ кадрів агрокомбінату «Пуща-Водиця» для отримання трудової книжки (т. 1, а.с.37-39).
25.09.2018 ОСОБА_1 отримала свою трудову книжку серії НОМЕР_1 , про що свідчить розписка останньої на заяві про видачу трудової книжки (т. 1, а.с. 40).
11.06.2020 ОСОБА_1 звернулась із заявою встановленого зразка до Енергодарського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №628 реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про призначення пенсії за віком на підставі положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (т. 1, а.с. 56). У вказаній заяві позивач також просила при призначенні їй пенсії повністю виключити період з 2001 року по 2006 рік з підрахунку заробітку для обчислення розміру пенсії.
Відповідно до розписки-повідомлення ОСОБА_1 до заяви про призначення пенсії додала: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт, трудову книжку, диплом (свідоцтво, атестат) про навчання, довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000, договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, документи про стаж, інші документи.
Рішенням Енергодарського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №084350002104 від 01.07.2020 призначено ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV з 11.06.2020.
При призначенні пенсії виключено період заробітку з жовтня 2001 року по листопад 2004 року.
Позивач, вважаючи, що має право на отримання пенсії з дня настання такого права, тобто з 16.05.2002 із виключенням періоду заробітку з 2001 по 2006 роки з підрахунку заробітної плати для обчислення пенсії, звернусь до суду із позовом у цій справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
01.01.2004 набрав законної сили Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон 1058-IV). Згідно преамбули цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
Згідно частини першої статті 45 Закону 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: а саме, коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Згідно пункту 1.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (далі -Порядок 22-1) заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).
Згідно пункту 2.9. Порядку 22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).
Відповідно до пункту 2.23. зазначеного Порядку документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.
Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.
З огляду на те, що до відповідача із заявою встановленого зразка за призначенням пенсії за віком ОСОБА_1 звернулась лише 11.06.2020, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у відповідності до вищенаведених норм, зокрема, частини першої статті 45 Закону №1058-IV, право на призначення пенсії у позивача виникло саме з моменту звернення за призначенням пенсії, тобто з 11.06.2020.
Щодо посилань позивача на попередні звернення останньої до Управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області та Державного підприємства «Науково-дослідний виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» Києво-Святошинського району Київської області із питанням щодо призначення пенсії за віком, як на передумову для призначення позивачу пенсії саме з дня досягнення ОСОБА_1 пенсійного віку, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
17.05.2002 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набула право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ у зв`язку з досягненням 55 річного віку.
20.04.2005 ОСОБА_1 звільнена з ДП «НДВАК «Пуща-Водиця» за статтею 40 пункт 4 КЗпП України, що підтверджується записами в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 (т. 1, а.с. 34).
Листом ДП «НДВАК «Пуща-Водиця» №333 від 13.10.2005 повідомлено ОСОБА_1 про можливість з`явитись до відділу кадрів та забрати трудову книжку та документи, необхідні для призначення пенсії. Натомість, ОСОБА_1 трудову книжку отримала лише у 2018 році, що не заперечується учасниками справи.
З аналізу трудової книжки позивача та її листування із органами Пенсійного фонду України в Київській області та Державним підприємством «Науково-дослідний виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» Києво-Святошинського району Київської області слідує, що ДП «НДВАК «Пуща-Водиця» були оформлені та направлені до Управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області документи, проте у зв`язку із їх неналежним оформленням вони були повернуті до відділу кадрів АК «Пуща-Водиця» СГК «Совки». 
Стосовно доводів позивача про наявність вини збоку органів державної влади і судової системи України, в їх числі, з вини Києво-Святошинського Управління Пенсійного фонду України в Київській області, яким в порушення чинного законодавства України не було призначено і виплачено пенсію за віком суд першої інстанції правильно зауважив, що вказані суб`єкти владних повноважень не є відповідачами у цій справі та позовні вимоги до них не звернені, а відтак, суд позбавлений можливості надавати оцінку вказаним доводам ОСОБА_1 . 
Водночас в матеріалах справи відсутні докази звернення ОСОБА_1 до відповідача у справі із заявами про призначення пенсії до 11.06.2020, що свідчить про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про призначення пенсії з дня настання даного права, тобто з 16.05.2002.
Щодо посилань позивача на відсутність в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 заяви довільної форми від 11.06.2020 разом з додатками до неї, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Згідно з пунктом 4.1. Порядку 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).
Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
Відповідно до пункту 4.8 Порядку 22-11 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.
Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає пенсію, за правилами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55 «Деякі питання документування управлінської діяльності».
З матеріалів справи слідує, що позивачем 11.06.2020 подано до Енергодарського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області заяву встановленого зразка про призначенні пенсії за віком, в якій, зокрема, позивач просила при призначенні їй пенсії повністю виключити період з 2001 року по 2006 рік з підрахунку заробітку для обчислення розміру пенсії.
Вказана заява долучена до матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією пенсійної справи останньої.
Проте, матеріали даної справи не містять доказів подання (надіслання) позивачем до відповідача 11.06.2020 заяви довільної форми, відповідно до якої ОСОБА_1 просила:
- при призначенні їй пенсії повністю виключити період з 2001 року по 2006 рік з підрахунку заробітку для обчислення розміру пенсії;
- у випадку автоматичного зарахування заробітку для обчислення пенсії за період з 2001 року по 2006 рік при призначенні пенсії врахувати, що вона не підтверджує відповідну інформацію наявну в індивідуальних відомостях про застраховану особу (щодо себе) в ПФУ в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
З аналізу наведеного випливає, що підстави вважати бездіяльність відповідача щодо долучення до пенсійної справи ОСОБА_1 її заяви довільної форми від 11.06.2020 та, як наслідок, підстави зобов`язати відповідача долучити таку заяву до пенсійної справи ОСОБА_1 ,  відсутні. 
Щодо вимог позивача про виключення періоду заробітку з 2001 по 2006 роки з підрахунку заробітної плати для обчислення пенсії, суд апеляційної інстанції зазначає про таке.
Згідно частини першої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.
За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.
З аналізу наведених норм та наявних в матеріалах справи доказів, слідує, що загальний стаж позивача в одинарному розмірі складає 377 місяців, 10% від якого, передбачені абзацом 2 частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становлять 37 місяців, саме цей період (з жовтня 2001 року по листопад 2004 року) відповідачем виключено при розрахунку коефіцієнту заробітної плати, що у повній мірі відповідає положенням чинного пенсійного законодавства.
Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача провести перевірку відповідності первинним документам сум, зазначених у довідці (без номера і дати) про заробітну плату ОСОБА_1 , виданої ДП «НДВАК «Пуща-Водиця», та зазначених сум в індивідуальних відомостях про застраховану особу ОСОБА_1 за період з 2001 по 2006 роки, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до листа ДП «НДВАК «Пуща-Водиця» від 13.03.2020 №180/1.01-13 зазначено, що 19.04.2019 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області проведено позапланову перевірку достовірності формування та подання відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт №447/04 від 19.04.2019. В ході перевірки встановлено неподання індивідуальних відомостей на ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за 2014 рік. Виявлені в результаті перевірки розбіжності станом на момент направлення листа від 13.03.2020 №180/1.01-13 ДП «НДВАК «Пуща-Водиця» усунуті (т. 1, а.с. 67).
Так, згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 , які сформовані 01.07.2019 (т. 1, а.с. 61), тобто після проведеної перевірки, суми заробітку позивача відображені із зазначенням усунутих розбіжностей, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.
Поряд із зазначеним, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин врахування відповідачем пільгового стажу роботи ОСОБА_1 в районах Крайньої Півночі та в районах до них прирівняних РСФСР, позивач не вказав у чому саме полягають: неповнота дослідження судом першої інстанції вказаних обставин та помилковість розрахунку відповідачем пільгового стажу роботи ОСОБА_1 , що свідчить про необґрунтованість таких доводів позивача.
Щодо доводів позивача про протиправність висновків суду першої інстанції, викладених в ухвалі від 09.06.2021 про відмову у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог у справі №280/458/21, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 22.02.2021 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/458/21.
Відповідач позовні вимоги не визнав, 18.03.2021 надав до суду відзив (заперечення) на позовну заяву.
02.04.2021 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в додатках до якої містилась заява про збільшення розміру позовних вимог.
Відмовляючи у прийнятті до розгляду заяви про збільшення розміру позовних вимог у справі №280/458/21 суд першої інстанції виходив з того, що оскільки заяву про збільшення розміру позовних вимог подано до суду поза межами тридцятиденного строку з дня відкриття провадження у справі, у суду відсутні підстави прийняти її до розгляду.
Натомість позивач в апеляційній скарзі вказує на помилковість таких висновків, з огляду на те, що судом першої інстанції не було враховано положення ч. 4 ст. 262 КАС України, відповідно до яких перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. 
Згідно з частиною першою статті 47 КАС України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. 
Частиною 3 статті 262 КАС України передбачено, підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених  статтею 263  цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Із аналізу наведеного слідує те, що, у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Як зазначалось вище, провадження у справі №280/458/21 відкрито 22.02.2021, а заяву про збільшення розміру позовних вимог подано до суду першої інстанції 02.04.2021, тобто поза межами тридцятиденного строку з дня відкриття провадження у справі, що свідчить про правильність висновків суду першої інстанції, викладених в ухвалі від 09.06.2021 про відмову у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог у справі №280/458/21.
Стосовно доводів позивача про протиправність висновків суду першої інстанції, викладених в ухвалі від 09.06.2021 про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, колегія суддів зазначає таке.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 22.02.2021 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/458/21.
02.04.2021 від ОСОБА_1 до суду першої інстанції надійшла заява, відповідно до якої остання просить суд письмово повідомити її про час, дату і місце проведення розгляду даної справи для кожного відповідного засідання. В обґрунтування клопотання зазначила, що має бажання брати участь у судовому засіданні відповідно до статті 44 КАС України.
Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні клопотання дійшов висновку, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Частиною 2 статті 257 КАС України визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 262 КАС України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Колегія суддів звертає увагу на те, що з огляду на відсутність обґрунтованих доводів позивача щодо наявності складнощів для повного з`ясування спірних обставин та об`єктивного вирішення спору, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що характер спірних правовідносин та предмет доказування не потребують розгляду цієї справи з викликом сторін.
Щодо доводів позивача про протиправність висновків суду першої інстанції, викладених в ухвалі від 09.06.2021 про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів у справі №280/458/21, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
02.04.2021 до суду першої інстанції від позивача надійшла відповідь на відзив, в додатках до якої містилось клопотання про витребування доказів судом. У вказаному клопотанні позивач просив суд першої інстанції витребувати у відповідача оригінал відомості №92/08435 на виплату пенсій, соціальної допомоги за грудень 2020 року, в якій наявна інформація Енергодарського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області для її огляду в судовому засіданні в даній справі, а посвідчену судом копію долучити до справи; пенсійну справу ОСОБА_1 в паперовому вигляді з метою ознайомлення з її матеріалами в суді. 
Відмовляючи в задоволенні такого клопотання суд першої інстанції виходив з того, що клопотання позивача про витребування доказів не відповідає вимогам частини другої статті 80 КАС України, а саме позивачем не зазначено, які обставини може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати в межах предмету розгляду даної справи. Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що питання, порушені у клопотанні позивачем виходять за межі заявлених позовних вимог та не можуть вплинути на вирішення справи по суті.
Так, згідно з частиною 1 статті 80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 80 КАС України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.
Із аналізу клопотання позивача про витребування доказів слідує, що вимога ОСОБА_1 про витребування у відповідача оригіналу відомості №92/08435 на виплату пенсій, яка, на думку позивача, має підтвердити зменшення розміру пенсії позивача за січень 2021 року, дійсно виходить за межі заявлених позовних вимог, оскільки питання щодо зменшення розміру пенсії позивача за січень 2021 року не є предметом розгляду даної справи. 
Водночас суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для витребування пенсійної справи ОСОБА_1 , оскільки наявні в пенсійній справі документи мають значення для розгляду справи по суті.
У зв`язку із наведеним під час апеляційного розгляду справи судом було витребувано пенсійну справу ОСОБА_1 та долучено її до матеріалів даної справи.
Проте колегія суддів вважає, що помилковість висновку суду першої інстанції із зазначеного питання не призвела до неправильного вирішення справи по суті, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Щодо посилань позивача на порушення судом першої інстанції норм процесуального права з огляду на прийняття до уваги документів, поданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що з тексту позовної заяви слідує, що позивачем визначено відповідача - Енергодарський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, водночас, позивачем у позовній заяві зазначено код ЄДРПОУ 20490012, який належить Головному управлінню Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
Енергодарський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області є структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, що не заперечується учасниками справи.
З матеріалів справи встановлено, що позивач із заявою про призначення пенсії 11.06.2020 звернулась до Енергодарського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №628 реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
Отже, доводи позивача про порушення судом першої інстанції норм процесуального права з огляду на прийняття до уваги документів, поданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, не знайшли свого підтвердження.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      О.В. Головко