ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року 

м. Київ

справа № 826/5763/17
адміністративне провадження № К/9901/69020/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2018 (колегія у складі суддів Костюк Л.О., Бужак Н.П., Кузьмишиної О.М.)
у справі № 826/5763/17 
за позовом ОСОБА_1 
до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ІМЕКСБАНК" Матвієнка Андрія Анатолійовича 
про зобов`язання вчинити дії.

І. ПРОЦЕДУРА

1.          28.04.2017 ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (відповідач-1), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» Матвієнка Андрія Анатолійовича (далі - відповідач-2), в якому просив:
-          визнати протиправною відмову Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» щодо включення ОСОБА_1 до реєстру вкладників АТ «ІМЕКСБАНК» до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів в порядку, визначеному чинним законодавством;
-          визнати протиправним ненадання уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» відповіді на звернення;
-          зобов`язати Публічне акціонерне товариство АТ «ІМЕКСБАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» Матвієнка Андрія Анатолійовича визнати ОСОБА_1 (інн НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 07.07.2006 Ворошиловським РВ УМВС України в м. Донецьку, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), вкладником на загальну суму 5467,60 грн. і внести дану суму до загального реєстру вкладників та реєстру вимог кредиторів 4 черги;
-          зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» Матвієнка Андрія Анатолійовича надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про відшкодування ОСОБА_1 (інн НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 07.07.2006 Ворошиловським РВ УМВС України в м. Донецьку, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), коштів на загальну суму 5467,60 грн за загальним реєстром вкладників та реєстру вимог кредиторів 4 черги.
2.          Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.07.2018 у задоволенні позову відмовлено.
3.          Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.07.2018 скасовано; провадження у справі закрито.
4.          26.12.2018 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга позивача на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2018, в якій останній просив скасувати постанову суду апеляційної інстанції та повернути справу на новий розгляд. 
5.          Ухвалою від 15.01.2019 Верховний Суд відкрив провадження у справі.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що 01.09.2014 між Публічним акціонерним товариством «ІМЕКСБАНК» та ОСОБА_1 укладено договір №1790000965 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014, згідно з умовами якого сума вкладу становить 7000,00 грн, процентна ставка - 25.00 відсотків річних з датою повернення вкладу 03.12.2014.
7.          В матеріалах справи міститься копія квитанції №2747 від 13.10.2014, відповідно до якої позивачем внесено 1400,00 грн.
8.          05.12.2014 ОСОБА_1 звернувся до АТ «ІМЕКСБАНК» із заявою про повернення депозитного внеску у зв`язку із закінченням договору №1790000965 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014.
9.          Відповідно до заяви на виплату переказу від 14.05.2015 ОСОБА_1 просив повернути 7400,00 грн за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
10.          Згідно з електронним повідомлення від 07.11.2016 №37-2506/16 (3) у період проведення виплат коштів, а саме 14.05.2015 ОСОБА_1 отримав гарантовану суму відшкодування за вкладом в АТ «ІМЕКСБАНК» в банку-агенті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ АКБ «Укргазбанк» в повному обсязі.
11.          Позивач стверджував, що ним отримано не всю суму вкладу, що і зумовило його звернення до суду з цим позовом.

ІІІ ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

12.          Суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується, що позивачем отримано 7400,00 грн на підставі його власноруч підписаної заяви про видачу готівки в банку-агенті. Позивач не довів нездійснення відповідачем-1 виплати гарантованої суми відшкодування за вкладом в АТ «ІМЕКСБАНК» в банку-агенті Фонду ПАТ АКБ «УКРГАЗБАНК».
13.          Крім того, з рахунок Фонду гарантування вкладів відшкодовуються саме суми гарантованих сум вкладів неплатоспроможного банку. При цьому відшкодування компенсації за порушення термінів виконання грошових зобов`язань банку не здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
14.          Суд апеляційної інстанції закрив провадження у справі, адже справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Спірні правовідносини виникли між учасниками справи, в основному між позивачем та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «МЕКСБАНК», реалізація прав вкладника на предмет повернення грошових коштів у розмірі 5 467, 60 грн та внесення цієї суми до загального реєстру вкладників та реєстру вимог кредиторів 4 черги за рахунок грошових коштів АТ «МЕКСБАНК», а тому існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

15.          Позивач у касаційній скарзі покликається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, оскільки відповідач є юридичною особою публічного права і справу слід розглядати в рамках адміністративного судочинства. 
16.          Відзиви від відповідачів не надходили.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ 

17.          Суд дослідив доводи касаційної скарги, перевірив правильність застосування норм матеріального та процесуального права та дійшов таких висновків.
18.          Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
19.          Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлюються Законом № 4452-VI. Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.
20.          Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 2 зазначеного Закону уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.
21.          За змістом ст. 3 Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.
22.          Згідно з ч. 1 ст. 4 вказаного Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
23.          Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими ч. 2 ст 4 Закону № 4452-VI, серед яких, зокрема, акумулювання коштів, отриманих із джерел, визначених ст. 19 цього Закону; здійснення регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, в тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.
24.          На підставі ч. 5 ст. 34 Закону №4452-VI під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.
25.          Відповідно до ч. 2 ст. 37 зазначеного Закону Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом.
26.          За приписами ч. 1 ст. 54 Закону № 4452-VI рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.
27.          Таким чином, за змістом наведених правових норм на Фонд, який є юридичною особою публічного права, покладено функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Зі свого боку, уповноважена особа Фонду виконує від його імені делеговані Фондом повноваження щодо забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.
28.          Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
29.          Згідно з ч. 1, 2, 5 ст. 27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
30.          Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.
31.          Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
32.          Відповідно до статті 49 Закону № 4452-VI  Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.
33.          2. Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи:
визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення;
відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів;
складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.
3. Реєстр  акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.
4. Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.
5. Протягом 20 днів з дня затвердження реєстру  акцептованих вимог кредиторів Фонд сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду, неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці.
6. Фонд не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, крім задоволення вимог кредиторів за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури, якщо таке задоволення вимог погоджено виконавчою дирекцією Фонду.
7. Фонд зобов`язаний у 60-денний строк з дня початку процедури ліквідації банку надіслати повідомлення всім клієнтам, які користуються послугами відповідального зберігання, про необхідність вилучити свої цінності протягом одного місяця з дня повідомлення. Матеріальні цінності, що перебували на відповідальному зберіганні банку і не були вилучені власниками в зазначений у повідомленні строк, вважаються фондами, на які не можуть претендувати кредитори банку. Такі цінності переходять у розпорядження Фонду для повернення законним власникам.
8. Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.
34.          Враховуючи вищезазначене, діюче законодавство різнить як поняття «реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування» та «реєстр акцептованих вимог кредиторів», так і порядок й процедуру включення до вказаних реєстрів. 
35.          При цьому своїй позовній заяві (т.1 а.с. 3) позивач просив: 
«1. Визнати протиправною відмову Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» щодо включення ОСОБА_1 до реєстру вкладників АТ «ІМЕКСБАНК» до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів в порядку, визначеному чинним законодавством.
2. Визнати протиправним ненадання Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» відповіді на звернення.
3. Зобов`язати Публічне акціонерне товариство АТ «ІМЕКСБАНК» в особі Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію Публічного Акціонерного Товариства «ІМЕКСБАНК» Матвієнка Андрія Анатолійовича визнати мене, ОСОБА_1 , інн НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 07.07.2006 року Ворошиловським РВ УМВС України в м. Донецьку, проживає за адресою АДРЕСА_1 , вкладником на загальну суму 5467,60 гривень і внести дану суму до загального реєстру вкладників та реєстру вимог кредиторів 4 черги.
4. Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» Матвієнка Андрія Анатолійовича надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про відшкодування Лісовському Вадиму інн НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 07.07.2006 року Ворошиловським РВ УМВС України в м. Донецьку, проживає за адресою АДРЕСА_1 , коштів на загальну суму 5467,60 грн за загальним реєстром вкладників та реєстру вимог кредиторів 4 черги».
36.          Так, у постанові від 26.06.2019 у справі № 826/14764/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спір про включення кредиторських вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів. Однак в цій справі з тексту позовної заяви неможливо встановити до якого саме реєстру позивача, на його думку, протиправно не було включено, адже позивач зазначає про обидва реєстри («реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування» та «реєстр акцептованих вимог кредиторів», а тому питання приналежності спору до юрисдикції не може бути вирішено без з`ясування вказаних обставин.
37.          В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем-1 не виплачено йому 1000 грн, проценти станом на 03.12.2014 в сумі 4,97 грн, а також проценти по травень 2015 року та компенсацію за порушення банком строків виконання грошових зобов`язань в розмірі індексу інфляції, що в сукупності складає 5467,60 грн.
38.          Однак у запереченнях на позов (т.1 а.с. 23) відповідач 2 зазначав: « 04.12.2014 р. з карткового рахунку позивача було знято 250,00 грн., 08.12.2014-р. - 500,00 грн., 17.12.2014 р. - 250,00 грн. Таким чином, станом на 18.05.2015 р. на рахунку ОСОБА_1 обліковувалась сума 7400,00 грн. (8400-250-500-250=7400), яку останній отримав через банк-агент у травні 2015 р. в повному обсязі, про що позивачем не заперечується у своїй позовній заяві».
39.          Отже, у справі наявні протиріччя між твердженнями позивача на відповідача 1, які не були оцінені судами попередніх інстанцій, та відповідно не встановлені дійсні обставини справи - питання наявності заборгованості перед позивачем.
40.          Крім того, позивач також висуває вимогу про стягнення відсотків за договором.
41.          Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
42.          Отже, Фонд відшкодовує відсотки за вкладом в межах граничного розміру, нараховані до віднесення банку до категорії неплатоспроможних.
43.          Такий висновок узгоджується з позицією Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.12.2019 у справі №823/1674/18, відповідно до якої:
« 25. Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що держава через відповідні фінансові та організаційні механізми бере активну участь та створює належні умови для функціонування відповідно до цього Закону системи гарантування вкладів фізичних осіб шляхом забезпечення фізичній особі, яка на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, мала у такому банку вклад (від 10 грн), відшкодування суми коштів, зокрема, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів Фонду у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн.
26. Отже, Закон № 4452-VIпов`язує можливість реалізації права на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами з настанням таких обставин: 1) прийняття Національним банком України рішення про віднесення відповідного банку до категорії неплатоспроможних (у разі, якщо на дату прийняття такого рішення дія договору банківського вкладу закінчилась) або рішення про відкликання банківської ліцензії; 2) наявність на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних у фізичної особи банківського вкладу за договором, укладеним до вказаної дати; 3) наявність на зазначеному банківському вкладі фізичної особи коштів разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10 грн; 4) включення уповноваженою особою Фонду фізичної особи до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми коштів за вкладами, з визначенням конкретної суми відшкодування; 5) затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, відповідно до складеного уповноваженою особою Фонду переліку вкладників».
44.          При цьому відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
45.          Тобто нарахування відсотків припиняється прийняттям рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
46.          Отже, для належного вирішення спору суди попередніх інстанцій мали встановити розмір нарахованих відсотків позивачу.
47.          Також позивач висував вимогу про визнання протиправним ненадання Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» відповіді на звернення, однак судами першої та апеляційної інстанції жодним чином не було досліджено це питання та не надано належної оцінки цим обставинам.
48.          Відповідно до ч. 4 ст. 111 КАС України (в редакції на момент на момент подання позову до суду першої інстанції) якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд:
уточнює позовні вимоги та заперечення відповідача проти адміністративного позову;
з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі;
визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору і які з них визнаються сторонами, а які належить доказувати;
з`ясовує, якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення, та встановлює строки для їх надання;
вчиняє інші дії, необхідні для підготовки справи до судового розгляду.
49.          Отже, Суд зауважує, що, враховуючи невідповідність заявлених позовних вимог обґрунтуванню та наданим доказам, суд першої інстанції повинен був уточнити позовні вимоги, визначити відповідні факти та з`ясувати докази. 
50.          Суд зауважує, під час розгляду даної справи судами першої та апеляційної інстанції було допущено порушення норм процесуального права - а саме, не було дотримано принципу адміністративного судочинства - офіційне з`ясування всіх обставин справи.
51.          Враховуючи зазначене та у зв`язку із порушенням судами першої та апеляційної інстанції норм процесуального права, Суд не вбачає підстав для розгляду справи по суті та надання оцінки доводам касаційної скарги.
52.          Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. У ч. 4 цієї ж статті КАС України визначено, що справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
53.          Враховуючи виявлені недоліки при оцінці доказів, Суд доходить висновку про необхідність направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 328, 341, 342, 345, 349, 353, 355, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року у справі № 826/5763/17 скасувати, а справу направити до Окружного адміністративного суду міста Києва для нового розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб