П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
26 вересня 2022 року                                                                                          м. Київ
 
Справа № 753/10018/21
Провадження: № 22-ц/824/8713/2022
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,
суддів Вербової І.М., Нежури В.А.
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Конюшка Дениса Борисовича в інтересах ОСОБА_1 
 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 вересня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Трусової Т.О.,
 у справі за позовом ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», про відшкодування шкоди,
в с т а н о в и в:
 
У  травні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що  22.01.2020 року в м. Києві по вулиці Дніпровській набережній, 16-Г, ОСОБА_1 під час відкривання дверей транспортного засобу Mazdaд.р.н. НОМЕР_1 пошкодила його, позивача, транспортний засіб Nissanд.р.н. НОМЕР_2 . Завдання шкоди підтверджується поясненнями відповідачки, які зазначені у повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду, рапортами співробітників поліції, довідкою про результати звернення позивача 27.01.2020 до страховика. На момент події автомобіль відповідача був застрахований в ТДВ "СК`Ю.ЕС.АЙ." за полісом № АО 3727182. 18.02.2020 року він, позивач, звернувся до страховика із заявою про страхове відшкодування згідно події, яка мала місце 22.01.2020 року, однак, листом від 13.04.2020 року ТДВ "СК`Ю.ЕС.АЙ." відмовило йому у виплаті страхового відшкодування, оскільки вказана подія не є страховим випадком. Відповідно до акту виконаних робіт №ТО200525090 від 13.01.2021 вартість ремонту (завданого збитку) в результаті пошкодження автомобіля позивача складає 11 663,86 грн. За наведених обставин, просив суд стягнути з відповідачки на свою користьзавдану йому шкоду в сумі 11 663,86 грн.
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 10 вересня 2021 року позов  ОСОБА_2  про відшкодування шкоди задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2  матеріальну шкоду у розмірі 11663,86 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2  судовий збір у розмірі 908 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 4000 грн.
Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Конюшко Д.Б. в інтересах  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції при розгляді справи порушив принцип змагальності та рівності сторін, зазначивши датою ухвалення судового рішення 10.09.2021 року, хоча фактично рішення судом першої інстанції було ухвалено не раніше 14.12.2021 року. Вважав, що позивач не довів обсяг та вартість робіт, які необхідно провести у зв`язку з пошкодженням автомобіля. Вважав, що є підстави для призначення автотоварознавчої експертизи.
Ухвалами Київського апеляційного суду від 21 липня та 29 серпня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі, клопотання адвоката Конюшка Д.Б. в інтересах ОСОБА_1 про призначення автотоварознавчої експертизи залишено без задоволення, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
За правилом частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 22.01.2020 року по вулиці Дніпровська набережна, 16-Г в м. Києві, ОСОБА_1 під час відкривання дверей автомобіля Mazda д.р.н. НОМЕР_1 пошкодила транспортний засіб Nissanд.р.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 . 
Представниками поліції 22.01.2020 було зафіксовано даний випадок за зверненням ОСОБА_1 , протокол про адміністративне правопорушення відносно вищевказаної події працівниками поліції не складався. 
На момент події автомобіль  ОСОБА_1 був застрахований в ТДВ «СК`Ю.ЕС.АЙ.» за полісом № АО 3727182. 
18.02.20220 позивач звернувся до ТДВ «СК`Ю.ЕС.АЙ.» із заявою про страхове відшкодування згідно події, яка мала місце 22.01.2020. 
Листом від 13.04.2020 ТДВ «СК`Ю.ЕС.АЙ.» відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки відповідач припаркувалася на своєму автомобілі на стоянці біля будинку 16-Г по вулиці Дніпровська набережна в м. Києві, виходячи із свого автомобіля Mazdaд.р.н. НОМЕР_1 відкрила двері з боку водія та в результаті поштовху вітру не змогла стримати їх, в результаті чого було пошкоджено транспортний засіб Nissanд.р.н. НОМЕР_2 , який стояв поруч. В момент настання події транспортний засіб Nissan д.р.н. НОМЕР_2 знаходився на стоянці у нерухомому стані, про подію позивач був повідомлений працівниками поліції, яких викликала відповідач. Отже, заявлена подія, в результаті якої було пошкоджено вищевказані транспортні засоби, сталася тоді, коли обидва транспортні засоби фактично знаходились в нерухомому стані, а тому не може вважатись дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої у страховика виникає обов`язок відшкодування шкоди. Оскільки факт пошкодження транспортного засобу Nissan д.р.н. НОМЕР_2 не підпадає під ознаки страхового випадку відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підстави для виплати страхового відшкодування відсутні (а.с. 8-9).
Відповідно до акту виконаних робіт № ТО 200525090 від 13.01.2021 вартість відновлювального ремонту (завданого збитку), завданого позивачу в результаті пошкодження автомобіля Nissan д.р.н. НОМЕР_2 , складає 11 663,86 грн. (а.с. 38-40).
Задовольняючи  позов, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості і доведеності вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в сумі 11 663,86 грн.
Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). 
Згідно статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, то в такому разі обов`язок відшкодувати витрати, які необхідні для проведення ремонту автомобіля,  покладається на особу, яка завдала шкоду, в загальному порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК ).
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Правильно встановивши характер спірних правовідносин, повно та всебічно дослідивши обставини справи на підставі оцінки кожного здобутого доказу окремо і усіх доказів в їх сукупності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, оскільки розмір завданої позивачу шкоди доведений належними доказами, які відповідачем в силу вимог процесуального закону спростовані не були.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а також недоведеності розміру завданої шкоди,  колегія суддів ураховує наступне.
Згідно з ч. ч. 3, 4, 5 ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Згідно ч. 1 ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі (ч. 1 ст. 277 ЦПК України).
Відзив подається протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (ч. 1 ст. 278 ЦПК України).
Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 1 ст. 279 ЦПК України).
20 травня 2021 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва було відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, роз`яснено відповідачу, що він має право подати відзив на позовну заяву разом з доказами, що підтверджують заперечення проти позову,  у 15-денний строк з дня одержання копії цієї ухвали.
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копію ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі ОСОБА_1 отримала 22.06.2021 року (а.с. 53).
Тобто,  відзив на позовну заяву з відповідними доказами відповідачка повинна була подати в строк до 07 липня 2021 року.
Відзив на позовну заяву разом з клопотанням про призначення авто товарознавчої експертизи ОСОБА_1 направила до суду першої інстанції лише у жовтні 2021 року, тобто, з пропуском строку, встановленого ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 20 травня 2021 року, та після ухвалення судом першої інстанції  рішення по суті спору (а.с. 75-80).
З огляду на вказане, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при розгляді справи порушив принцип змагальності та рівності сторін, є безпідставними, оскільки відповідачка мала достатньо часу для виконання свої процесуальних обов`язків та вчиненні відповідних дій на спростування обґрунтованості позовних вимог.
Відповідно,  відсутні підстави для призначення автотоварознавчої експертизи  в суді апеляційної інстанції, про що судом зазначено в ухвалі Київського апеляційного суду від 29 серпня 2022 року.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих доказів, рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.  Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків районного суду по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального чи процесуального права, що може бути підставою для скасування судового рішення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга адвоката Конюшка Д.Б. в інтересах ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 вересня 2021 року залишенню без змін.
            
Керуючись ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу адвоката Конюшка Дениса Борисовича в інтересах ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 вересня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.  

Головуючий                                                                                             Т.О. Невідома

Судді                                                                                                         І.М. Вербова

                                                                                                                   В.А. Нежура