ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року	Львів	Справа № 951/442/22 пров. № А/857/14068/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                              Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.
за участі секретаря судового засідання:           Приступи Р.Л. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , 
на рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 07 вересня 2022 року (суддя – Рєпін К.К., час ухвалення – не зазначений, місце ухвалення – смт.Козова, дата складання повного тексту – не зазначена), 
в адміністративній справі №951/442/22 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, 
про скасування постанови,  
                                                           
                                                            встановив: 

У серпні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР №5666727 від 26.07.2022р., винесену поліцейським 1 батальйону 3 роти УПП в Тернопільській області молодшим лейтенантом поліції Слободою П.І., про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 
Рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 07.09.2022 у задоволенні позову відмовлено. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що суд першої інстанції не повно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно та неповно дослідив докази, які є в справі, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, а тому оскаржене рішення суду підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що не здійснював обгін ТЗ, а об`їздив перешкоду на дорозі, яка виникла під час руху. Таку перешкоду створив легковий автомобіль, який рухався попереду і повертаючи на прилеглу територію частково зупинився на проїзній частині дороги. Вказує скаржник, що з наданих відповідачем доказів не видно, що подія сталася саме на перехресті. Жодного дорожнього знаку, що це перехрестя на цьому місці не встановлено. Також звертає увагу апелянт, що на відеозаписі, що наданий поліцейським суду, не зафіксовано факту, що ОСОБА_1 давалася на підпис оскаржувана постанова і що він відмовився від її підписання та отримання, а тому твердження про це в рішенні суду не відповідає дійсності. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 07.09.2022 та прийняти постанову, якою позов задовольнити. 
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача, у якому зазначає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування рішення суду першої інстанції є безпідставними та необґрунтованими. Натомість оскаржуване рішення суду винесене у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень. Просить оскаржене рішення суду залишити в силі, залишивши без задоволення апеляційну скаргу. 

У засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. 
Відповідно до статті 313 КАС України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість апеляційного розгляду справи у відсутності сторін (їх представників). 
Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного. 

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 26 липня 2022 року відносно ОСОБА_1 поліцейським УПП в Тернопільській області Слобода П.І. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №5666727 за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510  гривень (а.с. 5). 
За змістом вказаної постанови ОСОБА_1 26 липня 2022 року о 10 годині 52 хвилин, керуючи транспортним засобом Land Rover Defender д.н.з. НОМЕР_1 в с. Озерна по автодорозі М - 09, 19 км, здійснив обгін на перехресті, чим порушив п.14.6 «а» Правил дорожнього руху, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. 
Не погодившись із винесенням вказаної постанови, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом. 

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу відсутні підстави для задоволення позовних вимог про скасування оспорюваної постанови. 
Суд апеляційної інстанції погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного. 
Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України. 
Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є протиправність постанови поліцейського про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері дотримання правил дорожнього руху. 
Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. 
Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. 
Пунктом 1.3 ПДР визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. 
Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст.53 Закону України «Про дорожній рух»). 
Також, згідно із п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. 
Пунктом 14.6 «а» ПДР передбачено, що обгін заборонено на перехресті. 
За визначенням пункту 1.10 ПДР, обгін - випередження одного або кількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху. Перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території. Прилегла територія - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них. 
Обгін - випередження одного або кількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху. 
Така заборона зумовлена тим, що в зоні перехрестя існує підвищена небезпека скоєння маневрів транспортними засобами як у попутному, так і зустрічному напрямках, а також поява автомобілів з прилеглих напрямків. Тому незалежно від того, є перехрестя регульованим чи нерегульованим, по другорядній або головній дорозі виконання обгону будь-якого транспортного засобу на ньому заборонено. Виїзд на смугу зустрічного руху є найбільш небезпечним маневром у будь-якому випадку. 
Згідно визначень, наведених у п.1.10 ПДР, перехрестям вважається місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. 
Частиною другою статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП). 
За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII), поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. 
Як слідує зі змісту положень п.п.3, 8, 11 ч.1 ст.23 Закону №580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. 
Так, згідно ч.1, 2 ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, у порушенні правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. 
Як передбачено приписами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно з положеннями ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Як видно зі змісту ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу. 
Відповідно до ч.1 ст.283 КУпАП, постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (ПІБ, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (ПІБ (за наявності) дата народження, місце проживання чи перебування); опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. 
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. 
Відповідно до ст.40 Закону №580-VIII, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, зокрема, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху. 
Тобто положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення. 
Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. 
Колегія суддів враховує, що на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності та винесення спірної постанови відповідач надав суду диск з відеозаписами з місця події та розгляду справи про адміністративне правопорушення за 26.07.2022р. (а.с. 31). 
З наданого суду відеозапису видно, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем, здійснив випередження іншого автомобіля з виїздом на смугу зустрічного руху на перехресті, що підтверджує зафіксований поліцейським факт здійснення позивачем обгону на перехресті,
тим самим порушення вимог п.14.6 «а» ПДР. Після чого ОСОБА_1 був зупинений працівником поліції, йому було вказано причину зупинки, а саме те, що він порушив п.14.6а ПДР – заборонений обгін на перехресті. Поліцейським було роз`яснено водію його права, суть правопорушення, заслухано його пояснення, зазначено, що правопорушення зафіксовано на відеозапис, запропоновано ознайомитися з відеозаписом у приміщенні поліції у зв`язку з чим розгляд справи відкласти, проте ОСОБА_1 відмовився від цієї пропозиції, після цього було винесено оспорювану постанову від отримання якої ОСОБА_1 відмовився. 
Тобто, як видно з дослідженого судом відеозапису, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення 26.07.2022 року інспектор патрульної поліції роз`яснив позивачу його права, що передбачені статтею 268 КУпАП, суть правопорушення. Судом встановлено, що ОСОБА_1 як водій транспортного засобу Land Rover Defender д.н.з. НОМЕР_1 , погодився на розгляд справи на місці зупинки ТЗ, а також із процесуальними діями працівників поліції. 
У той же час матеріалами відеофіксації спростовуються твердження апелянта про те, що позивач не відмовлявся від отримання копії постанови на місці. 
Окрім того, відповідачем було надано суду карту місцевості, де зазначено місце зупинки транспортного засобу позивача згідно GPS трекера нагрудної камери поліцейського з якої видно, що місце, де ОСОБА_1 було здіснено обгін, є перехрестям (а.с. 32, 33). 
Суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги доводи позивача та його представника щодо неможливості врахування судом цього документу як доказу у зв`язку з тим, що він не досліджувався поліцейським перед винесенням оспорюваної постанови, оскільки вказаний документ надано суду представником відповідача на спростування доводів позивача, вказаних у позові та оспорювана постанова не ґрунтувалася на вказаному доказі. 
Позивач долучив до апеляційної скарги два диски з відеозаписом місця виявлення правопорушення, які просить долучити до справи у якості доказів. 
Відповідно до ч.4 ст.308 КАС України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Судом апеляційної інстанції враховується, що апелянт не надав суду доказів неможливості подання до суду першої інстанції згаданих вище відеозаписів на двох дисках з причин, що об`єктивно не залежали від нього, а тому такі до уваги не беруться. 
Підсумовуючи встановлене, колегія суддів вважає, що матеріалами справи підтверджується, що позивач, керуючи транспортним засобом, здійснив обгін на перехресті, чим порушив вимоги пункту 14.6 «а» ПДР, відповідальність за що передбачена ч.2 ст.122 КУпАП, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності. 
Зміст оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, винесеної щодо ОСОБА_1 в повній мірі відповідає вимогам ст.283 КУпАП, у якій зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, вірно застосовано межі санкції статті щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та вказано про додання відеозапису. 
З урахуванням встановленого, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги твердження позивача щодо не вчинення ним порушення вимог ПДР України, а також щодо не реалізації йому гарантованих прав, передбачених ст.268 КУпАП, що також спростовує доводи апеляційної скарги у відповідній частині. 
Обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення повністю викладені в оскарженій постанові про накладення адміністративного стягнення, з якої вбачається, що гр. ОСОБА_1 26 липня 2022 року о 10 годині 52 хвилин, керуючи транспортним засобом Land Rover Defender д.н.з. НОМЕР_1 в с. Озерна по автодорозі М - 09, 19 км, здійснив обгін на перехресті, чим порушив п.14.6 «а» ПДР, за що передбачено адміністративну відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП. 
З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та наведеного правового регулювання, колегія суддів приходить до переконання про правильний висновок суду першої інстанції щодо доведеності вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що виявилось у порушення вимог п.14.6 «а» ПДР, а тому відповідачем правомірно притягнуто позивача до відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП. 
Загалом доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки суд першої інстанції врахував наявні у справі докази та норми правового регулювання у спірних правовідносинах,  вірно керувався чинними нормами законодавства та дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень довів вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху, які стали підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального права та основ процесуального права, наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому немає підстав для скасування рішення суду. 
Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд                                     
                                                          постановив: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 07 вересня 2022 року в адміністративній справі №951/442/22 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується. 

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	Р. Й. Коваль  	
Повний текст постанови суду складено 05.12.2022 року