ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року 
м. Черкаси   

Справа № 705/2090/17		
Провадження № 22-ц/821/1263/22		
категорія: на ухвалу                               	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Бородійчука В.Г. 
суддів: Василенко Л.І., Карпенко О.В.
секретаря: Винник І.М.

учасники справи: 

скаржник: ОСОБА_1 
стягувач: ОСОБА_2 
представник стягувача: адвокат Усатюк Ольга Василівна        
заінтересована особа: Відділ примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 липня 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, -

в с т а н о в и в :

03.02.2022 ОСОБА_1 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просив суд: визнати протиправними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Вельган Оксани Василівни при нарахуванні та стягнення аліментів із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа № 705/2090/17; 2/705/235/20, виданого Уманським міськрайонним судом Черкаської області 29 грудня 2020 року, за період після 15 червня 2021 року; припинити стягнення аліментів із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа № 705/2090/17; 2/405/235/20, виданого Уманським міськрайонним судом Черкаської області 29 грудня 2020 року, з 15 червня 2021 року.
       Скаргу мотивував тим, що постановою Черкаського апеляційного суду від 10.12.2020 у справі № 705/2090/17 змінено рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.09.2020 та стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 9000 гривень, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 17.05.2017. Постановою головного державного виконавця Уманського МВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кокот Н.В. від 30.12.2020 відкрито виконавче провадження № 64012558. Постановою від 30.12.2020 виконавче провадження передано до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) (далі – відділ ДВС) та прийнято постановою головного державного виконавця відділу ДВС Вельган О.В. від 31.12.2020. Оскільки його донька ОСОБА_5 досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 , а 16.09.2021 він звернувся до головного державного виконавця із заявою про припинення примусового нарахування та стягнення аліментів на підставі виконавчого листа у зв`язку з припиненням дії рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.09.2020 в редакції постанови Черкаського апеляційного суду від 10.12.2020. 21.01.2022 на його адресу надійшло поштове відправлення від відділу ДВС, в якому серед іншого міститься розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 , датований 14.01.2022 за № 747. Відповідно до цього розрахунку головним державним виконавцем відділу ДВС Вельган О.В. всупереч рішенню суду та поданої ним заяви проводилося здійснення нарахування аліментів в розмірі 9000,00 гривень після 15 червня 2021 року, чим штучно спричинено створення його заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 493804,83 грн. Вважає, що такі дії державного виконавця є протиправними, а розмір нарахованих аліментів після 15.06.2021 підлягають скасуванню.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 липня 2022 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відмовлено. 
Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернулася до Черкаського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким задовольнити його скаргу.
Вказує. що виходячи зі змісту судового рішення, яке лягло в основу виконавчого листа, на підставі якого здійснюється стягнення в межах виконавчого провадження №64012558, рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 вересня 2020 року в редакції постанови Черкаського апеляційного суду від 10.12.2020 року вичерпало свою дію 15 червня 2021 року – в день досягнення його донькою, ОСОБА_5 , повноліття. При цьому, зауважує, що на відповідача не може бути покладено обсяг відповідальності більший ніж той, який визначений судовим рішенням. Вважає, що в силу принципу юридичної визначеності та зрозумілості це рішення вичерпало свою силу, адже настала обставина, зазначена в резолютивній частині судового рішення.
У жовтні 2022 року ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення. Вказує, що рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.09.2020 року в редакції постанови Черкаського апеляційного суду від 10.12.2020 року не вичерпує свою дію при досягненні повноліття однією з трьох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і законних підстав для державного виконавця закривати виконавче провадження щодо стягнення аліментів на утримання дітей або самостійно зменшувати розмір аліментів – немає, так як в рішенні чітко вказаний загальний розмір аліментів на утримання дітей на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 9000грн.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду 1 інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення 1 інстанції таким вимогам відповідає.
Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні скарги на дії державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що доводи скаржника про те, що головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Вельган О.В. неправомірно продовжують стягуватися із ОСОБА_1 аліменти за виконавчим листом № 705/2090/17, виданим Уманським міськрайонним судом Черкаської області 29.12.2020, за період після 15 червня 2021 року, не знайшли свого підтвердження в ході встановлення обставин у вказаній справі. 
       З огляду на викладене вище, суд 1 інстанції дійшов висновку, що дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Вельган О.В. відповідають нормам Закону України «Про виконавче провадження», тому скарга задоволенню не підлягає.
Як вбачається з матеріалів справи, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 вересня 2020 року вирішено стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 15000,00 гривень, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 17.05.2017. 
       Постановою Черкаського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 вересня 2020 року змінено, зменшено розмір стягнутих аліментів з 15000,00 грн до 9000,00 грн.
       На підставі постанови Черкаського апеляційного суду від 10.12.2020 Уманським міськрайонним судом Черкаської області 30.12.2020 видано виконавчий лист.
       Постановою головного державного виконавця Уманського МВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кокот Н.В. від 30.12.2020, на підстави заяви стягувача ОСОБА_2 від 29.12.2020, відкрито виконавче провадження № 64012558. 
       Постановою від 30.12.2020 зазначене вище виконавче провадження передано у Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та постановою від 31.12.2020 прийнято головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган О.В.
       У ході примусового виконання виконавчого провадження головним державним виконавцем відділу ДВС Вельган О.В. було винесено низку постанов: про арешт майна боржника від 19.05.2021; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 01.09.2021; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 01.09.2021; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядженим гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 01.09.2021; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 01.09.2021; про арешт коштів боржника від 14.01.2022; про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 17.01.2022.
       07.09.2021 ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 64012558, на підставі його заяви від 07.09.2021, поданої до головного державного виконавця відділу ДВС Вельган О.В.
       16.09.2021 ОСОБА_1 звернувся до головного державного виконавця відділу ДВС Вельган О.В. із заявою, в якій просив припинити примусове нарахування та стягнення аліментів на підставі виконавчого листа № 705/2090/17 2/705/235/20, виданого 29.12.2020 Уманським міськрайонним судом Черкаської області, у зв`язку з припиненням дії рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.09.2020 в редакції постанови Черкаського апеляційного суду від 10.12.2020.
Скаржник ОСОБА_1 у скарзі посилається на те, що виходячи зі змісту судового рішення, яке лягло в основу виконавчого листа, на підставі якого здійснюється стягнення в межах виконавчого провадження № 64012558, рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.09.2020 в редакції постанови Черкаського апеляційного суду від 10.12.2020 вичерпало свою дію 15 червня 2021 року – в день досягнення його донькою, ОСОБА_5 , повноліття. Скаржник зауважив, що на нього не може бути покладено обсяг відповідальності більший ніж той, який визначений судовим рішенням.
Статтею129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
       Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
       Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладається на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.
       Метою виконавчого провадження є захист інтересів стягувачів шляхом здійснення сукупності передбачених законом заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб, а посадові особи державної виконавчої служби при здійсненні виконавчого провадження наділені широким колом повноважень та зобов`язані неухильно дотримуватись прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскільки постановою Черкаського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 вересня 2020 року змінено, зменшено розмір стягнутих аліментів з 15000,00 грн. до 9000,00 грн. При цьому аліменти стягуються із ОСОБА_1 щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 17.05.2017, то суд 1 інстанції не вбачає іншого трактування рішення суду, яке вступило в законну силу, та на підставі якого із ОСОБА_1 стягуються аліменти. 
       Суд 1 інстанції правильно вважав, що задоволення судом скарги ОСОБА_1 про визнання протиправними дії головного державного виконавця відділу ДВС Вельган О.В. при нарахуванні та стягненні аліментів з нього за період після 15 червня 2021 року та припинення стягнення аліментів з 15 червня 2021 року унеможливить подальше виконання рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.09.2020, зміненого постановою Черкаського апеляційного суду від 10.12.2020.
Таким чином, суд 1 інстанції дійшов вірного висновку, що доводи скаржника про те, що головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Вельган О.В. неправомірно продовжують стягуватися із ОСОБА_1 аліменти за виконавчим листом № 705/2090/17, виданим Уманським міськрайонним судом Черкаської області 29.12.2020, за період після 15 червня 2021 року, не знайшли свого підтвердження в ході встановлення обставин у вказаній справі.
Такі висновки суду 1 інстанції ґрунтуються на матеріалах справи і відповідають вимогам закону.
Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що останній просить визнати дії державного виконавця протиправними та припинити стягнення аліментів в зв`язку з досягненням однією з дітей - ОСОБА_5 повноліття, тобто фактично просить здійснити перегляд рішення суду, яке було постановлене по суті вимог, набрало законної сили та виконується. Проте, у межах розгляду скарги на дії та/або бездіяльність державного виконавця суд не вправі здійснювати перегляд рішення суду, яке виконується, це виходить за межі розгляду справи судом на такій її завершальній стадії.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом 1 інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Крім того, наведені у апеляційних скаргах доводи зводяться лише до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо їх оцінки. 
У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, що виникли в даному випадку та застосував закон, що їх регулює. За наслідком апеляційного перегляду порушень матеріального чи процесуального закону судом першої інстанції не встановлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі судове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у апеляційній скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст.  367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 липня 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України. 

Повний текст постанови виготовлено 26 жовтня 2022 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді Л.І. Василенко

О.В. Карпенко