ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року 
м. Київ
cправа №  48/391 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Уркевича В. Ю., 
секретар судового засідання - Астапова Ю. В., 
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аллонж" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2022 (колегія суддів: Шаптала     Є.     Ю., Яковлєв М. Л., Куксов В. В.) та рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2011 (суддя Бойко Р. В.) у справі 
за позовом Приватного підприємства "Виробниче підприємство "Атіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріна-К", третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Аллонж", про розірвання договорів оренди та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріна-К" до Приватного підприємства "Виробниче підприємство "Атіс", третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Аллонж", про визнання права власності,
(Сторони повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, проте не скористалися правом направити для участі у судовому засіданні повноважних представників).
ВСТАНОВИВ
Короткий зміст позовних вимог
1.          Приватне підприємство "Виробниче підприємство "Атіс" (далі - ПП "ВП "Атіс") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріна-К" (далі - ТОВ "Аріна-К") про розірвання договорів оренди.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що майно, яке є предметом договорів оренди майна з правом викупу від 17.03.2011 № 1, № 2, № 3, № 4, укладених між сторонами у справі, перебуває у спільній частковій власності ТОВ "Аріна-К" та інших співвласників, а тому укладення таких договорів лише з відповідачем позбавить можливості ПП "ВП "Атіс" в подальшому здійснити викуп такого майна.
2.          ТОВ "Аріна-К" звернулося до ПП "ВП "Атіс" із зустрічним позовом про визнання права власності.
Зустрічний позов обґрунтований невизнанням ПП "ВП "Атіс" права власності ТОВ "Аріна-К" на нерухоме майно, що розташоване в м. Києві по вул. Фрунзе, 160, а саме: нежиле приміщення II-го поверху заводоуправління (в літ. А): частина приміщення № 1 (групи приміщень № 1) - площею 5,65 м2, приміщення № 5-а - площею 10,10 м2, загальною площею 15,75 м2; нежиле приміщення виробничого корпусу № 1 (без бомбосховища), їдальня (літ. Б'): I поверх - площею 621,90 м2, II поверх - площею 1 077,10 м2, III поверх - площею 1 142,35 м2, IV поверх - площею 1 033,00 м2, V     поверх - площею 1 115,70 м2, технічний поверх - площею 396,60 м2, загальною площею 5     386,05 м2.; нежиле приміщення 1-го поверху (в літ. Б'- виробничого корпусу № 1 (без бомбосховища), їдальня), загальною площею 403,80 м2; нежиле приміщення виробничого корпусу № 1 (без бомбосховища), їдальня (в літ. Б) - приміщення І-го поверху площею 458,10 м2, приміщення ІІ-го поверху площею 262,20 м2, приміщення ІІІ-го поверху площею 454,30 м2, приміщення IV-го поверху площею 454,90 м2, приміщення V-го поверху площею 455,80 м2, приміщення VI-го поверху площею 457,90 м2, підвал площею 58,70 м2, загальною площею 2583,60     м2.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
3.           31.03.2006, 21.07.2006 і 24.10.2006 Відкрите акціонерне товариство "Завод "Кінап" (далі - ВАТ "Завод "Кінап") продало, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Аллонж" (далі - ТОВ "Аллонж") придбало нежилі приміщення загальною площею 8 867,3 м2, розташовані за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, 160.
4.          Рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Сила закону" від 22.05.2008 у справі № 3/2008, ухваленим за позовом ВАТ "Завод "Кінап" до ТОВ "Аллонж", ці договори купівлі-продажу з моменту їх укладення визнані недійсними і право власності на ці приміщення визнано за ВАТ "Завод "Кінап ".
5.           14.01.2010 ВАТ "Завод "Кінап" продало зазначені приміщення ТОВ "Аріна-К", і за останнім зареєстровано право власності на них.
6.           26.11.2010 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення у справі № 22/228, залишене без змін постановою Вищого господарського суду України від 31.03.2011, про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Сила закону" від 22.05.2008 у справі № 3/2008.
7.          У серпні 2012 року ТОВ "Аллонж" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Аріна-К" про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання за ним права власності.
8.           09.01.2013 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення у справі № 5011-9/11238-2012, залишене без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2013 та Вищого господарського суду України від 25.06.2013, про відмову у задоволенні позову ТОВ "Аллонж" та з власної ініціативи визнав недійсними з моменту укладення договори купівлі-продажу спірних нежитлових приміщень між ВАТ "Завод "Кінап" і ТОВ "Аллонж".
9.           19.08.2014 ТОВ "Аллонж" звернулося до суду із заявою про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 09.01.2013 за нововиявленими обставинами.
10.           30.09.2014 Господарський суд міста Києва постановив ухвалу, залишену без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2015, про відмову у задоволенні цієї заяви, а рішення суду першої інстанції від 09.01.2013 у справі № 5011-9/11238-2012 залишив без змін.
11.           16.06.2015 Вищий господарський суд України ухвалив постанову, якою скасував судові рішення у справі № 5011-9/11238-2012, заяву ТОВ "Аллонж" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 09.01.2013 задовольнив, скасував рішення Господарського суду міста Києва від 09.01.2013 і задовольнив позов ТОВ "Аллонж" про визнання права власності на нежилі приміщення та витребував у ТОВ "Аріна-К" спірні нежилі приміщення.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
12.          Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.11.2011 у задоволенні первісного позову відмовлено з тих підстав, що ТОВ "Аріна-К" є єдиним власником спірного майна, а тому посилання позивача за первісним позовом на те, що спірне майно перебуває у спільній частковій власності ТОВ "Аріна-К" та інших співвласників, що позбавить можливості ПП "ВП "Атіс" в подальшому здійснити викуп такого майна - є безпідставним; зустрічний позов задоволено та визнано за ТОВ "Аріна-К" право власності на нерухоме майно, що знаходиться в м. Києві по вул.     Фрунзе, 160. 
Задовольняючи зустрічний позов суд першої інстанції вказав, що:
-          до матеріалів зустрічного позову ТОВ "Аріна-К" було додано рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21.10.2010 у справі №2-4673/10 за позовом ТОВ "Аріна-К" про поділ в натурі нерухомого майна, яким позов задоволено частково, виділено в натурі ТОВ "Аріна-К" частки нерухомого майна із майнового комплексу загальною площею 48 432,9 м2, що знаходиться у м. Києві по вул. Фрунзе, 160, на самостійні об`єкти нерухомого майна, а саме, спірне майно, припинено право спільної часткової власності між ТОВ "Аріна-К" та іншими співвласниками на спірне майно, встановлено, що частки нерухомого майна із майнового комплексу загальною площею 48 432,9 м2, що знаходиться у м. Києві по вул. Фрунзе, 160, після поділу в натурі становлять окремий об`єкт нерухомого майна;
- подання первісного позову свідчить про невизнання ПП "ВП "Атіс" права власності ТОВ "Аріна-К" на спірне майно.
13.          Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2022 рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Короткий зміст касаційної скарги
14.          ТОВ "Аллонж" у касаційній скарзі просить рішення та постанову попередніх судових інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову. 
15.          Скаргу мотивовано неправильним застосуванням та порушенням судами норм права, зокрема положень статті 32 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 320 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), а також ухваленням судових рішень без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду у подібних правовідносинах.
16.          Від ТОВ "Аллонж" 09.11.2022 надійшло клопотання про відкладення справи з підстав знаходження у відрядженні його повноважного представника. Колегія суддів відхилила зазначене клопотання, оскільки скаржником не надано доказів неможливості прибуття для участі у справі іншого представника. Також колегія суддів враховує строки касаційного розгляду та той факт, що у справі вже оголошувалася перерва, а явка представників сторін не визначалася як обов`язкова.
Узагальнений виклад позицій інших учасників справи
17.          ТОВ "Аріна-К" у відзиві просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення та постанову попередніх судових інстанцій - без змін, наголошуючи на їх законності і обґрунтованості.
18.          ТОВ "Аріна-К" 08.11.2022 звернулося із клопотанням про відкладення розгляду справи з підстав хвороби його повноважного представника, проте до нього не додано будь-яких доказів на підтвердження зазначеної обставини. Враховуючи строки касаційного розгляду, а також те, що за заявою ТОВ "Аріна-К" у справі вже оголошувалася перерва, а представників сторін не визначалася як обов`язкова, колегія суддів відхилила це клопотання.
Позиція Верховного Суду
19.          Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
20.          Статтею 328 цього Кодексу встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
21.          Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
22.          Як зазначалося вище рішенням суду першої інстанції у задоволенні первісного позову відмовлено, а зустрічний позов задоволено та визнано за ТОВ "Аріна-К" право власності на спірне нерухоме майно з підстав, зазначених у пункті 12 цієї постанови.
23.          Не погоджуючись із рішенням Господарського суду міста Києва від 12.11.2011 у справі №     48/391, ТОВ "Аллонж" (як особа, яка не брала участі у справі) 15.02.2021 подало апеляційну скаргу, у якій просило скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. ТОВ "Аллонж" наголошувало на тому, що спірні нежитлові приміщення належать саме йому на праві власності, оскільки рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Сила закону" від 22.05.2008 у справі № 3/2008, на підставі якого укладені заявником договори купівлі - продажу визнано недійсними і право власності на ці приміщення визнано за ВАТ "Завод "Кінап", було скасовано рішенням Господарського суду міста Києва від 26.11.2010 у справі № 22/228, яке залишено в силі постановою Вищого господарського суду України від 31.03.2011. Крім того, саме спірні приміщення були предметом розгляду у справі № 5011-9/11238-2012.
24.          Суд апеляційної інстанції, розглядаючи апеляційну скаргу ТОВ "Аллонж", погодився з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення первісного позову та обґрунтованість заявлених зустрічних позовних вимог. При цьому суд зазначив, що наведені скаржником підстави для скасування рішення суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження з огляду на те, що на момент ухвалення рішення суду першої інстанції у справі №     48/391 від 12.11.2010, не існувало, зокрема, остаточних судових рішень в межах справи №     5011-9/11238-2012 (а саме, постанови Вищого господарського суду від 16.06.2015), як і в межах справи № 22/228 (рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2010 та постанови Вищого господарського суду України від 31.03.2011), а вимоги скаржника у апеляційній скарзі заявлені із застосуванням неналежного процесуального інструменту, зокрема: шляхом подання апеляційної скарги в порядку статті 272 ГПК України в той час, коли наведені скаржником обставини фактично за своєю суттю та правовою природою є нововиявленими, які не можуть бути розглянуті в межах даного провадження за апеляційною скаргою, поданою з підстав, обумовлених статтею 272 ГПК України.
25.          Верховний Суд погоджується з доводами касаційної скарги про неправильне зазначення апеляційним господарським судом дати рішення суду першої інстанції 12.11.2010, тоді як це рішення прийнято 12.11.2011, та, відповідно, про помилковість висновку про те, що на день ухвалення рішення судом першої інстанції у справі, яка розглядається, не існувало судових рішень у справі № 22/228 (рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2010 та постанови Вищого господарського суду України від 31.03.2011), оскільки вищезазначені судові рішення у справі №     22/228 станом на час розгляду цієї справи у суді першої інстанції набули чинності.
26.          Суд апеляційної інстанції зазначеного не врахував і дійшов передчасних висновків про визнання права власності на спірні приміщення за позивачем за зустрічним позовом без з`ясування всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, оскільки судовими рішеннями у справі № 22/228 визнано недійсним рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Сила закону" від 22.05.2008 у справі № 3/2008, яким визнано недійсними договори купівлі-продажу ТОВ "Аллонж" спірних приміщень та право власності на ці приміщення визнано за ВАТ "Завод "Кінап ", яке в подальшому продало ці приміщення ТОВ "Аріна-К", і за останнім зареєстровано на них право власності.
27.          Водночас суд апеляційної інстанції, зазначивши, що наведені ТОВ "Аллонж" обставини фактично за своєю суттю та правовою природою є нововиявленими, не врахував висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 01.10.2019 у справі № 916/1228/18, від 27.08.2019 у справі № 920/1077/16, від 15.01.2020 у справі № 916/24/17, від 21.05.2019 у справі №     904/5511/16, від 10.12.2020 у справі № 914/2964/13, на які є посилання у касаційній скарзі, стосовно визначення нововиявлених обставин, а саме, що нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Не можуть бути визнані нововиявленими викладені в іншій справі висновки суду щодо обставин справи (оцінка доказів), юридична оцінка обставин справи в іншій справі та правові підстави рішення суду або його мотиви на предмет застосування норм права в іншій справі.
Суд апеляційної інстанції зазначив, що наведені ТОВ "Аллонж" обставини фактично за своєю суттю та правовою природою є нововиявленими, проте жодним чином не обґрунтував такого свого висновку.
28.          Крім того, апеляційний господарський суд не перевірив чи набуло чинності рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21.10.2010 у справі № 2-4673/10, на яке як на підставу для висновків про те, що ТОВ "Аріна-К" є власником спірного нерухомого майна, посилається суд першої інстанції.
29.          Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 73, 74, 76, 77, 86, 236 - 238, 282 ГПК України, визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів), з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
30.          Для повного і всебічного розгляду справи важливим є встановлення та аналіз сукупного зв`язку зазначених вище обставин, а їх відсутність не дає змогу розглянути спір у відповідності до вимог законодавства та встановити наявність підстав для задоволення чи відмови у задоволенні позовних вимог.
31.          Оскільки зазначеного суд апеляційної інстанції не здійснив, фактично не дослідив у повному обсязі докази, які наявні в матеріалах справи, Верховний Суд, зважаючи на приписи статті 300 ГПК України, позбавлений можливості самостійно надавати оцінку відповідним доказам
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
32.          Згідно із пунктом 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.
33.          Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1- 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.
34.          З огляду на викладене, постанова апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до апеляційного господарського суду.
Судові витрати
35.          Оскільки справа передається на новий розгляд, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, не здійснюється.
Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 310, 314, 315, 316, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аллонж" задовольнити частково.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2022 скасувати, справу №     48/391 направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                    Є. В. Краснов
Суддя                                                                                                    Г. М. Мачульський 
Суддя                                                                                                    В. Ю. Уркевич