У х в а л а  
 
05 жовтня 2022 року
м. Київ
 
справа № 203/837/20
провадження № 61-7937ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,
 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 липня 2022 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мазуренко Сергій Вячеславович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович, про визнання недійсними договорів дарування, іпотеки та скасування записів про реєстрацію права власності,
В с т а н о в и в:
15 серпня 2022 року ОСОБА_2  надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 липня 2022 року.
 
У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 липня  2022 року і передати справу до суду апеляційної інстанції на новий розгляд. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 30 серпня 2022 року касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 липня 2022 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не міг перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали.
 
На виконання вимог указаної вище ухвали заявник, у встановлений судом строк, надіслав матеріали на усунення недоліків.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави для відкриття касаційного провадження, передбачені пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України. 
 
Підставами касаційного оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 26 липня 2022 року заявник вказує застосування в оскаржуваних рішеннях норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-197цс14, від 26 березня                    2008 року у справі № 6-25432св07, від 20 серпня 2008 року у справі                      № 6-5349св08, від 07 листопада 2012 року у справі № 6-129цс12,                             від 21 листопада 2012 року у справі № 6-134цс12, від 19 червня 2013 року у справі № 6-55цс13, від 02 жовтня 2013 року у справі № 6-79цс13,                           від 24 травня     2017 року у справі № 6-843цс17, від 31 травня 2017 року у справі № 6-599цс17, у постановах Верховного Суду від 08 лютого 2018 року у справі № 756/9955/16-ц, від 14 лютого 2018 року у справі № 379/1256/15-ц,                       від 29 березня 2018 року у справі № 640/12325/15-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 804/11334/15, від 03 травня 2018 року у справі № 639/7335/15-ц, від 18 червня 2018 року у справі № 711/5108/17, від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 817/66/16, від 03 серпня 2021 року у справі № 295/6177/19-ц, від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц, від 06 жовтня 2020 року у справі № 2-24/494-2009, від 07 жовтня 2020 року у справі № 752/7501/18, від 03 грудня 2021 року у справі № 1527/13038/12 від 08 червня 2022 року у справі № 2-591/11. 

Також вказує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
 
Крім того, зазначає, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права, а саме, не досліджені зібрані у справі докази, необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання про дослідження доказів, встановлено обставини, що мають значення на підставі недопустимих доказів, а також в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому заявлено відвід.
 
Оскільки із змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається імовірність неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що неможливо встановити без дослідження матеріалів справи, а тому з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду даної касаційної скарги та належної перевірки її доводів, наявна необхідність відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів даної справи.  
 
Касаційна скарга подана в передбачений законом строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України,Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
У х в а л и в:
 
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою    ОСОБА_1  на постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 липня                   2022 року.
 
Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                         В. М. Ігнатенко

 
С. О. Карпенко
                                                                       
В. А. Стрільчук