УХВАЛА

27 вересня 2022 року 
м. Київ 

справа № 380/23142/21
адміністративне провадження № К/990/24524/22  
Суддя Верховного Суду  у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В. Е., 
перевіривши касаційну скаргу Львівської обласної прокуратури   
на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2022 року
та постанову     Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2022 року
у справі № 380/23142/21 за позовом  ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Львівської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішення, наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Офісу Генерального прокурора (відповідач 1), Львівської обласної прокуратури (відповідач 2), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 8 від 13 вересня 2021 року "Про неуспішне проходження прокурором атестації" відповідно до якого начальник Сколівського відділу Стрийської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_1 неуспішно пройшла атестацію;
- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Львівської обласної прокуратури №2417к від 03 листопада 2021 року "Про звільнення ОСОБА_1 ", яким звільнено ОСОБА_1 з посади начальника Сколівського відділу Стрийської місцевої прокуратури Львівської області та органів прокуратури з 08 листопада 2021 року;
- поновити ОСОБА_1 , на посаді начальника Сколівського відділу Стрийської місцевої прокуратури Львівської області (код ЄДРПОУ 02910031) з 08 листопада 2021 року;
- стягнути з Львівської обласної прокуратури (код ЄДРПОУ 02910031) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 09 листопада 2021 року по день ухвалення судового рішення про поновлення на роботі.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.04.2022 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 8 від 13.09.2021 "Про неуспішне проходження прокурором атестації". Визнано протиправним та скасовано наказ керівника Львівської обласної прокуратури № 2417к від 03.11.2021 "Про звільнення ОСОБА_1 ", яким звільнено ОСОБА_1 з посади начальника Сколівського відділу Стрийської місцевої прокуратури Львівської області та органів прокуратури з 08.11.2021. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Сколівського відділу Стрийської місцевої прокуратури Львівської області з 09.11.2021. Стягнуто з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.11.2021 по 18.04.2022 в сумі 44746, 32 грн з проведенням необхідних відрахувань відповідно до вимог чинного законодавства та з врахуванням виплат отриманих позивачкою на посаді Головного спеціаліста з питань мобілізації. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Сколівського відділу Стрийської місцевої прокуратури Львівської області, а також виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 8465, 52 грн допущено до негайного виконання.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2022 року рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2022 року у справі №380/23142/21 змінено в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а саме викладено в наступній редакції: виключено з мотивувальної та резолютивної частин рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2022 року посилання на врахування виплат отриманих позивачем на посаді Головного спеціаліста з питань мобілізації при розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Стягнуто з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09 листопада 2021 року по 18 квітня 2022 року в сумі 44746 (сорок чотири тисячі сімсот сорок шість) гривень 32 копійки з проведенням необхідних відрахувань відповідно до вимог чинного законодавства. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою. 
Ухвалою Верховного Суду від 23 серпня 2022 року касаційну скаргу повернуто скаржнику.
09 вересня 2022 року Львівська обласна прокуратура повторно звернулась до Верховного Суду.
За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Згідно з частиною 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У касаційній скарзі Львівська обласна прокуратура посилається на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, відповідно до якого відсутній висновок Верховного Суду у справах такої категорії щодо застосування абзацу 3 пункту 17 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 19 вересня 2019 року №113-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (далі - Закон №113-IX) та пункту 7 розділу І Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03 жовтня 2019 року №221 (далі - Порядок №221).
Суд зазначає, що за приписами частини четвертої статті 328 КАС України оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 цієї норми КАС України вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а й визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку скаржника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду та який вплив такий висновок буде мати для вирішення спору по суті.
Аналізуючи доводи касаційної скарги в цій частині, Верховним Судом установлено, що зміст касаційної скарги викладено шляхом непослідовного опису обставин справи з посиланням на норми, які на думку скаржника, пояснюють межі дискреційних повноважень кадрових комісій під час прийняття ними відповідного рішення. Проте ці аргументи заявник не виклав у логічному взаємозв`язку з обставинами цієї справи, що мають індивідуальний характер.
Суди першої та апеляційної інстанції вирішуючи спір та задовольняючи позов, виходили з того, що результати іспиту, які стали підставою для прийняття рішення П`ятнадцятою кадровою комісією від 13.09.2021 року № 8, не можна вважати такими, що в дійсності відображають рівень здібностей, знань і навичок з використанням комп`ютерної техніки позивачки, оскільки через наявність технічних причин, а саме неналежної роботи комп`ютерної техніки, що призводило до затримки у відображенні наступного питання, та у зв`язку із цим, ймовірність наявності некоректних відповідей у комп`ютерній системі, іспит належним чином не відбувся, що і було підтверджено рішенням Третьої кадрової комісії, оформленого протоколом від 17.11.2020 № 10, яке на даний час не скасовано та не втратило чинності.
Вказаним рішенням П`ятнадцятої кадрової комісії порушено право позивачки на можливість проходження атестації згідно із порядком, встановленим Законом України № 113-ІХ та Порядком проходження прокурорами атестації.
Відтак, рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 8 від 13.09.2021 «Про неуспішне проходження прокурором атестації» та наказ керівника Львівської обласної прокуратури № 2417к від 03.11.2021 «Про звільнення ОСОБА_1 », який прийнято на підставі рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
При цьому, касаційна скарга Львівської обласної прокуратури не містить об`єктивних підстав на спростування таких висновків судів, так як мотиви скарги зводяться до недопущення повторного проходження прокурором атестації, з посиланням на необхідність тлумачення Верховним Судом положень абзацу 3 пункту 17 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-IX та пункту 7 розділу І Порядку №221 «у зв`язку із процедурним рішенням кадрової комісії стосовно задоволення заяви позивача про повторне проходження іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки та в подальшому пізнішою датою прийнятого рішення іншою кадровою комісією про неуспішне проходження прокурором атестації ухваленого за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки (ненабрання мінімального прохідного балу)». Водночас указані заявником норми є загальними і не регулюють питання повноважень новоствореної комісії переглянути чинне рішення попередньої комісії та прийняти за аналогічних обставин протилежне рішення.
Львівська обласна прокуратура не наводить жодного аргументу, що пояснює причини повторного вирішення новоствореною кадровою комісією заяви прокурора про повторне проходження ним іспиту, не обгрунтовує підстави, за яких, за наявності чинного рішення попередньої комісії (яким таку заяву вже вирішено і яке підлягало виконанню лише в частині призначення нової дати та часу іспиту) і не зазначає норми, що надають новоствореній комісії такі повноваження. Так, мотиви скарги зводяться лише до загальних висловлювань щодо дискреційних повноважень комісій, з посиланням по тексту скарги на постанови Верховного Суду щодо проходження процедури атестації прокурорами, що не є релевантними до спірних правовідносин, оскільки вирішуючи цей спір, суди виходили з інших мотивів та ухвалювали рішення за інших обставин.
Решта доводів касаційної скарги наведено без взаємозв`язку із підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині четвертій статті 328 КАС України.
З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження з обгрунтуванням того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення (рішень).
Також скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження. Враховуючи, що касаційна скарга підлягає поверненню на підставі пункту 4 частини 5 статті 332 КАС України, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження суд не вирішує.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Львівської обласної прокуратури на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2022 року у справі № 380/23142/21 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Львівської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішення, наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу -   повернути скаржнику.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити заявникові, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду                                                                                                            В. Е. Мацедонська