ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
25 жовтня 2022 року           справа №360/1464/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 липня 2022 року (повне судове рішення складено 19 липня 2022 року в м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/1464/22 (суддя в І інстанції Петросян К.Є.) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

                                                          УСТАНОВИВ:

В травні 2022 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Пихтіна К.В. в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі - ГУНП в Луганській області, Управління), відповідно до якого просив:
визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Луганській області від 30.04.2022 № 800 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського ГУНП в Луганській області» в частині застосування до капітана поліції ОСОБА_2 (0120476), начальника сектору реагування патрульної поліції Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції;
визнати протиправним та скасувати наказ Управління від 03.05.2022 № 206 о/с «По особовому складу» в частині звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_2 , начальника сектору реагування патрульної поліції Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області за ст. 77 ч. 1 п. 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби);
поновити позивача на службі в поліції на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області та допустити до негайного виконання рішення суду у цій частині;
стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, починаючи з дня звільнення зі служби в поліції по день ухвалення рішення суду та допустити до негайного виконання рішення суду у цій частині у межах суми стягнення за один місяць.
В обґрунтування пред`явленого позову зазначено, що наказом Головного управління Національної поліції в Луганській області від 30.04.2022 № 800 капітана поліції ОСОБА_2 , начальника сектору реагування патрульної поліції Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції та з 03.05.2022 відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Луганській області від 03.05.2022 № 206 о/с звільнено зі служби в поліції за ст. 77 ч. 1 п. 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).
Позивач вважає зазначені накази протиправними та такими, що підлягають скасуванню з таких підстав.
Обґрунтовуючи накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби у поліції, відповідач у наказі від 30.04.2022 № 800 посилається на недотримання ОСОБА_2 вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, п. 24 ч. 1 ст. 23, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1, 4, 5, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, абз. 1, 2 п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України №1179 від 09.11.2016.
Разом з тим, зі змісту положень зазначених вище нормативно-правових актів не вбачається, що поліцейський обмежений у свободі пересування та виїзді за межі певної адміністративно-територіальної одиниці у вільний від несення служби час. Таких заборон не містить і наказ начальника ГУНП в Луганській області від 25.02.2022 № 508 «Про відрядження», на який посилається відповідач. Крім того, зміст цього наказу позивачу не був відомий на момент його видання, копію наказу отримав представник позивача на адвокатський запит. У зв`язку з цим вважає, що у діях позивача відсутній склад дисциплінарного проступку, а отже його притягнуто до дисциплінарної відповідальності безпідставно та необґрунтовано.
Також позивач зазначає, що у наказі від 30.04.2022 № 800 не вказано час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, який на думку відповідача мав місце, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим. За відсутності у наказі від 30.04.2022 № 800 будь-яких відомостей про подію дисциплінарного проступку, позивач не міг бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності та звільнений зі служби в поліції відповідно до наказу від 03.05.2022 року №206 о/с. Позивач зауважує, що він добросовісно ніс службу під час запровадження воєнного стану у складі зведеного загону ГУНП в Луганській області по момент відсторонення 20.04.2022, у зв`язку з проведенням службового розслідування, що підтверджується копією книги службових нарядів зведеного загону ГУНП в Луганській області.
Зауважує, що в оскаржуваних наказах не обґрунтовано підстави застосування до позивача найбільш суворого дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, не враховано жодних обставин, що пом`якшують відповідальність поліцейського.
На підставі викладеного, вважає прийняті відповідачем накази протиправними та такими, що порушують права позивача.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19 липня 2022 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, якими вмотивовано позовну заяву.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
Позивач проходив службу в Національній поліції України, наказом ГУНП в Луганській від 30.12.2021 №472 о/с, капітана поліції ОСОБА_2 (0120476) призначено начальником сектору реагування патрульної поліції Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області з 01.01.2022.
Наказом ГУНП в Луганській області від 19.04.2022 № 716 «Про призначення службового розслідування та створення дисциплінарної комісії», за фактом можливих неправомірних дій з боку окремих працівників поліції ГУНП в Луганській області, а також можливого порушення ними службової дисципліни було призначено службове розслідування в порядку письмового провадження та створено дисциплінарну комісію. ОСОБА_2 ознайомлений із вказаним наказом 21.04.2022, про що свідчить його особистий підпис у наказі.
Підставою призначення службового розслідування слугував лист Луганського управління ДВБ НПУ від 19.04.2022 № 284/42-12/03-2022 про отримання 19.04.2022 працівниками Луганського управління ДВБ НПУ оперативної інформації щодо можливого незаконного вивезення алкогольної продукції з місця ведення активних бойових дій, а саме з м. Сєвєродонецьк, Луганської області до м. Бахмут, Донецької області окремими працівниками Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області.
Відповідно до наказу ГУНП в Луганській області від 20.04.2022 № 178 о/с, капітана поліції ОСОБА_2 відсторонено від виконання службових обов`язків начальника сектору реагування патрульної поліції Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області, на час проведення службового розслідування, з 20.04.2022. Підставою зазначено наказ ГУНП в Луганській області від 19.04.2022 № 716 «Про призначення службового розслідування та створення дисциплінарної комісії».
Наказом від 20.04.2022 № 729 припинено відрядження для несення служби до Луганської області капітана поліції ОСОБА_2 (0120476), начальника сектору реагування патрульної поліції Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області, з 20.04.2022.
30.04.2022 начальником ГУНП в Луганській області затверджено висновок службового розслідування «Щодо можливого порушення службової дисципліни окремими поліцейськими ГУНП в Луганській області».
Наказом від 30.04.2022 № 800 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського ГУНП в Луганській області» за особисту недисциплінованість, порушення вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, п. 24 ч. 1 ст. 23, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1, 4, 5, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, абз. 1, 2 п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України № 1179 від 09.11.2016, не виконанні вимог наказу начальника ГУНП в Луганській області від 25.02.2022 № 508 «Про відрядження», щодо несення служби та виконанні службових обов`язків, в умовах воєнного стану у Луганській області, що виразилось у безпідставній відсутності за місцем несення служби та самовільному виїзду за межі території Луганської області, без дозволу безпосереднього керівника начальника Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області полковника поліції ОСОБА_3 , та не виконанні службових завдань з метою забезпечення відповідних заходів в умовах воєнного стану необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави та забезпечення необхідних завдань працівниками поліції відповідно до вимог Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, капітана поліції ОСОБА_2 (0120476), начальника сектору реагування патрульної поліції Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції. 
Згідно особистого підпису позивача, із наказом ОСОБА_2 ознайомлений 03.05.2022.
Наказом ГУНП в Луганській області від 03.05.2022 № 206 о/с відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» капітана поліції ОСОБА_2 (0120476), начальника сектору реагування патрульної поліції Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області за ст.77 ч.1 п.6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), з 03.05.2022 звільнено зі служби в поліції. 
Підставою видання наказу зазначено наказ ГУНП в Луганській області від 30.04.2022 № 800.
Із наказом позивач ознайомлений 03.05.2022, про що свідчить його особистий підпис. 
Не погоджуючись із наказами відповідача від 30.04.2022 № 800 та від 03.05.2022 № 206 о/с, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи справу по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 580).
Відповідно до частини першої статті 17 Закону № 580 поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 18 Закону № 580 поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
За змістом частини першої статті 59 Закону № 580 служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Пунктом 24 частини першої статті 23 Закону № 580 встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.
У разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості (частина друга статті 24 Закону № 580).
В силу частини першої статті 19 Закону № 580 у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина друга статті 19 Закону № 580).
Законом України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-VІІІ затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Частиною першої статті 1 Статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Відповідно до частини третьої статті 1 Статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону №580, зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України (пункт 1); безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону (пункт 4); вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника (пункт 5); сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції (пункт 13).
Частиною першою статті 11 Статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Статуту).
Згідно із частиною другою статті 13 Статуту дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону №580 поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
В свою чергу, пунктом 1 розділу І Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179, визначено, що ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.
Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
Пунктом 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських затверджено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський, зокрема, повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.
Статтею 14 Статуту визначено поняття та порядок призначення службового розслідування.
Так, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку (частини перша-четверта статті 14 Статуту).
За приписами частини першої, другої статті 15 Статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.
Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування.
Відповідно до частини першої статті 16 Статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.
Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (частина четверта статті 16 Статуту).
Відповідно до частини сьомої статті 19 Статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
За частиною третьою статті 22 Статуту дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.
Частиною десятою статті 14 Статуту визначено, що порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначає Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2018 № 893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807 (далі - Порядок № 893).
У відповідності до пункту 1 розділу ІІ Порядку № 893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Згідно із пунктом 1 розділу V Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Пунктом 4 розділу V Порядку № 893 визначено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Відповідно до пункту 7 розділу V Порядку № 893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.
Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.
У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.
З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків за письмовим наказом керівника проводиться службове розслідування про дисциплінарний проступок поліцейського.
У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Дисциплінарні стягнення у виді звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.
З матеріалів справи вбачається, що ГУНП в Луганській області було отримано лист Луганського управління ДВБ НПУ від 19.04.2022 № 284/42-12/03-2022 щодо можливого незаконного вивезення алкогольної продукції з місця ведення активних бойових дій, а саме з м. Сєвєродонецьк, Луганської області до м. Бахмут, Донецької області окремими працівниками Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області.
В цьому листі зазначено, що під час проведення перевірки отриманої інформації та вжитими заходами, на блокпосту, розташованому на автодорозі Лисичанськ-Бахмут, Донецької області були зупинені транспортні засоби марки «FORD Tranzit», н.з. НОМЕР_1 (на синьому фоні) та «MAZDA», н.з. НОМЕР_2 (на синьому фоні), в яких перебували поліцейські Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області, зокрема начальник сектору реагування патрульної поліції капітан поліції ОСОБА_2 .
В ході проведення огляду зазначених транспортних засобів було встановлено, що в автомобілях знаходилась алкогольна продукція, кількістю 4002 пляшки (горілка, коньяк) різноманітних марок, походження якої працівники поліції Сєвєродонецького РУП пояснити не змогли, а також працівники поліції не змогли надати аргументовані відповіді щодо підстав їх перебування на території Донецької області та мети їх руху.
Вказаний факт було зареєстровано у ЄО Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області № 5014 від 19.04.2022 та на місце події викликано слідчо-оперативну групу зазначеного районного відділу поліції. Відомості за вказаним фактом ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорськ внесенні до ЄРДР № 62022050020000189 за ч. 4 ст. 185 КК України.
З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин події, надання оцінки діям поліцейських ГУНП в Луганській області, встановлення причин і умов вчинення проступку, а також наявності їх вини, відповідачем видано наказ від 19.04.2022 № 716 «Про призначення службового розслідування та створення дисциплінарної комісії».
Пунктом 2 висновку службового розслідування визначено: за особисту недисциплінованість, порушення вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, п. 24 ч. 1 ст. 23, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1, 4, 5, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, абз. 1, 2 п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України № 1179 від 09.11.2016, не виконання вимог наказу начальника ГУНП в Луганській області від 25.02.2022 № 508 «Про відрядження», щодо несення служби та виконанні службових обов`язків, в умовах воєнного стану у Луганській області, що виразилось у безпідставній відсутності за місцем несення служби та самовільному виїзду за межі території Луганської області, без дозволу безпосереднього керівника начальника Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області полковника поліції ОСОБА_3 , та не виконанні службових завдань з метою забезпечення відповідних заходів в умовах воєнного стану необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави та забезпечення необхідних завдань працівниками поліції відповідно до вимог Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 капітана поліції ОСОБА_2 (0120476), начальника сектору реагування патрульної поліції Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області звільнити зі служби в поліції.
Відповідно до матеріалів службового розслідування, наказом начальника ГУНП в Луганській області № 505 від 25.02.2022 було введено в дію план евакуації підрозділів ГУНП в Луганській області та встановлено місце тимчасової дислокації в м. Дніпро.
Наказом ГУНП в Луганській області від 25.02.2022 № 508 «Про відрядження», на виконання вимог Закону України «Про Національну поліцію», з метою охорони публічного порядку, надання допомоги населенню, виявлення ворожих ДРГ, недопущення фактів мародерства, під час дії військового стану, відряджено для несення служби до Луганської області з 25.02.2022 до особового розпорядження зі зброєю, зокрема капітана поліції ОСОБА_2 ( НОМЕР_3 ), начальника сектору реагування патрульної поліції Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області.
Відповідно до пункту 3 зазначеного наказу, старшим групи призначено підполковника поліції ОСОБА_3 , начальника Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області.
Довідкою ГУНП в Луганській області від 30.05.2022 № 797/111/34-2022 підтверджується, що в період часу з 26.02.2022 по 19.04.2022 начальник сектору реагування патрульної поліції Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області капітан поліції ОСОБА_2 був залучений до забезпечення охорони публічного порядку та інших поліцейських функцій під час запровадження воєнного стану у складі зведеного загону ГУНП в Луганській області. Відповідно до книги нарядів зведеного загону ГУНП в Луганській області ОСОБА_2 заступав у наряди, зокрема 19.04.2022 з охорони ІТТ (в ніч), що не заперечується позивачем.
З письмових пояснень начальника Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області полковника поліції Мазура А.В. від 20.04.2022 та 22.04.2022, наданих під час проведення службового розслідування вбачається, що він та частина його підлеглих (на час надання пояснень) дислокуються у м. Сєвєродонецьку в приміщенні ІТТ № 1 ГУНП в Луганській області. 19.04.2022 на блокпосту в м. Бахмут Донецької області було зупинено його підлеглих, зокрема капітана поліції ОСОБА_2 , які перевозили алкогольні напої в м. Бахмут на автомобілі «ПриватБанку», який їм було надано в користування зазначеним банком для виконання покладених на них посадових обов`язків. Про те, що вказані працівники поліції виїжджали в м. Бахмут йому було невідомо, про це йому не доповідалось. В подальшому, від вищевказаних працівників поліції ОСОБА_3 стало відомо, що алкогольні напої вони придбали у військовослужбовців, які начебто їх отримали від приватного підприємця за сприяння виїзду за межі області. Вищевказані працівники поліції перебували у нього в підпорядкуванні та виконували функції групи швидкого реагування по подіям у м. Сєвєродонецьку та доставки осіб у групу фільтрації. Всі свої дії вони повинні були погоджувати з ним, у тому числі виїзд за межі дислокації підрозділу.
Отже, поясненнями начальника Сєвєродонецького районного управління поліції ГУНП в Луганській області Мазура А.В., якого відповідно до наказу від 25.02.2022 № 800 призначено старшим групи, підтверджується факт самовільного залишення капітаном поліції ОСОБА_2 місця дислокації, а саме м. Сєвєродонецьк, без погодження та дозволу керівника.
Факт самовільного залишення капітаном поліції ОСОБА_2 місця дислокації без дозволу керівництва ГУНП в Луганській області підтверджується також поясненнями самого позивача від 25.04.2022, наданими в ході проведення службового розслідування. Так, ОСОБА_2 пояснив, що перебуваючи після нічного наряду, він в денний час виїхав без дозволу керівництва ГУНП в Луганській області в Донецьку область до м. Бахмут. Свою провину у вищезазначеному він визнає та більше нічого протиправного не вчиняв. Він визнає, що порушив службову дисципліну, йому відомо, що він був відряджений до Луганської області на підставі наказу начальника ГУНП в Луганській області.
Аналогічні пояснення надані також в ході службового розслідування працівниками Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
При цьому, матеріалами службового розслідування встановлено, що ОСОБА_2 разом з іншими працівниками поліції було затримано 19.04.2022 на блокпосту, розташованому на автодорозі Лисичанськ-Бахмут Донецької області під час керування транспортними засобами марки «FORD Tranzit», номерний знак НОМЕР_1 (на синьому фоні) та «MAZDA», номерний знак НОМЕР_2 (на синьому фоні).
В той же час, відповідно до довідки ЦЗ ГУНП в Луганській області від 30.04.2022 щодо транспортних засобів вбачається, що державний номерний знак НОМЕР_1 (на синьому фоні) належить службовому транспортному засобу ВАЗ-21041, а номерний знак НОМЕР_2 (на синьому фоні) службовому транспортному засобуOMEGA.
Згідно із поясненнями від 25.04.2022 членам дисциплінарної комісії, на поставлені запитання щодо обставин затримання працівників поліції ГУНП в Луганській області на блокпосту у м. Бахмут, яким чином та з яких підстав на транспортних засобах, які належать банківськім установам з`явились номерні знаки, що належать службовим транспортним засобам ГУНП в Луганській області, капітан поліції ОСОБА_2 відмовився відповідати посилаючись на ст. 63 Конституції України. Також останній у поясненні зазначив, що просить за порушення службової дисципліни його суворо не карати.
У відповідності до пункту 7 розділу IV Порядку № 893 кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування. Відмова поліцейського або іншої посадової особи поліції надавати пояснення про обставини, які є предметом службового розслідування, крім відмови давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України, а також надання завідомо неправдивих пояснень є перешкоджанням проведенню службового розслідування.
Суд першої інстанції слушно зауважив, що ані позовна заява, ані відповідь на відзив позивача не містять жодних пояснень ОСОБА_2 щодо обставин його затримання 19.04.2022 на блокпосту на автодорозі Лисичанськ-Бахмут, використання транспортного засобу з номерними знаками, які йому не належать та який повинен був використовуватися саме у м. Сєвєродонецьку для охорони публічного порядку, надання допомоги населенню, виявлення ворожих ДРГ, недопущення фактів мародерства під час дії військового стану.
Міркування щодо цього в апеляційній скарзі не підкріплені жодними доказами. Більш того, сам ОСОБА_2 не надавав таких пояснень під час проведення дисциплінарного провадження, відмовившись від їх надання, тому твердження позивача (представника позивача) про обставини події не могли бути враховані дисциплінарною комісією і не можуть заслуговувати на увагу.
При цьому, місцевий суд обґрунтовано критично оцінив доводи позивача про те, що в момент виїзду за межі Луганської області та тимчасової відсутності у м. Сєвєродонецьк Луганської області, ОСОБА_2 знаходився поза службою і не мав обов`язку знаходитися в цей час на місці несення служби або на службі з огляду на наступе.
Згідно із пунктом 4 частини третьої статті 1 Статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема, безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону.
В свою чергу, частиною першою статті 4 Статуту передбачено, що наказ є формою реалізації службових повноважень керівника, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа. Наказ має бути чітко сформульований і не може допускати подвійного тлумачення.
Приписами частини другої статті 4 Статуту визначено, що наказ, прийнятий на основі Конституції та законів України і спрямований на їх виконання, віддається (видається) керівником під час провадження ним управлінської діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданих повноважень.
Згідно із частиною третьою статті 4 Статуту, наказ може віддаватися усно чи видаватися письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.
При цьому, частиною першою статті 5 Статуту передбачено, що поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.
За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу (частина друга статті 5 Статуту).
Апеляційний суд також звертає увагу, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 було введено воєнний стан в Україні з 24.02.2022 та Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
З 24.02.2022 на території Луганської області, у тому числі у м. Сєвєродонецьку, відбувалися бойові дії, і саме в зазначеному місці ОСОБА_2 повинен був забезпечувати виконання службових завдань відповідно до наказу від 25.02.2022 № 508. Позивача було відряджено до Луганської області зазначеним наказом з метою охорони публічного порядку, надання допомоги населенню, виявлення ворожих ДРГ, недопущення фактів мародерства, під час дії військового стану з 25.02.2022.
В той же час, старшим групи призначено ОСОБА_3 , відповідно до пояснень якого встановлено, що працівники поліції, зокрема і ОСОБА_2 перебували у нього в підпорядкуванні та виконували функції групи швидкого реагування по подіям у м. Сєвєродонецьку та доставки осіб у групу фільтрації. Відповідно, всі свої дії позивач повинен був погоджувати з ним, у тому числі виїзд за межі дислокації підрозділу. Зазначена обставина визнана також і позивачем у письмових поясненнях, наданих в ході проведення службового розслідування. Отже, вибуття позивача за межі Луганської області з місця відрядження було можливе лише при наявності письмового наказу начальника ГУНП в Луганській області.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що матеріалами службового розслідування доведено скоєння позивачем дисциплінарного проступку, яке виразилося у самовільному залишенні місця дислокації підрозділу в умовах воєнного стану, а тому твердження ОСОБА_2 про те, що у його діях відсутній склад дисциплінарного проступку, є необґрунтованими.
Одночасно суд заважує, що під час проведення службового розслідування будь-яких скарг на дії членів дисциплінарної комісії від позивача не надходило.
При цьому колегією суддів також не беруться до уваги надані представником позивача апеляційному суду письмові пояснення ОСОБА_3 від 19.10.2022.
Так, відповідно до ч.4 ст. 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Таких причин представник позивача не надав: не представлено доказів, чому позивач або його представник не мали можливості заявити суду першої інстанції клопотання про допит ОСОБА_3 в якості свідка, вчинити дії щодо вчасного з`ясування даних цієї особи, тощо. 
Отже, апеляційний суд не вбачає в цьому виняткового випадку, тому не приймає вказані докази.
Доводи позивача, що не можуть братися до уваги відомості, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №62022050020000189 за ч. 4 ст. 185 КК України, суд першої інстанції правильно оцінив критично, оскільки згідно пункту 2 розділу ІІ Порядку № 893 службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення.
Підставою видання наказу ГУНП в Луганській області від 19.04.2022 № 716 «Про призначення службового розслідування та визначення складу дисциплінарної комісії» послугував лист Луганського управління ДВБ НПУ від 19.04.2022 № 284/42-12/03-2022 про затримання 19.04.2022 на блокпосту працівників ГУНП в Луганській області та внесення відомостей за цим фактом до ЄРДР № 62022050020000189 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
В свою чергу, позивача згідно наказу ГУНП в Луганській області від 30.04.2022 № 800, притягнуто до дисциплінарної відповідальності саме за порушення вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, п. 24 ч.1 ст. 23, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1, 4, 5, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, абз. 1, 2 п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України № 1179 від 09.11.2016, не виконання вимог наказу начальника ГУНП в Луганській області від 25.02.2022 № 508 «Про відрядження».
Тобто, притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не пов`язано з внесенням відомостей до ЄРДР, а відбулося за умов порушення норм спеціального законодавства, яким врегульовано проходження служби поліцейським.
Щодо пропорційності дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади фактичним обставинам скоєного проступку суд зауважує, що імперативних обмежень щодо встановлення того чи іншого виду дисциплінарної відповідальності, чинні нормативно-правові акти не містять. В той же час, визначення виду дисциплінарного стягнення належить безпосередньо до дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень, який вільний у виборі останнього.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність встановленим пунктом 2 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у вільний розсуд суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями.
Згідно висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 20.12.2019 по справі № 804/2054/17, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Апеляційний суд також зазначає, що у висновку службового розслідування враховано, що подія за участі окремих поліцейських ГУНП в Луганській області, а саме: Греченка А.В., Бурдильного А.В., Лобаньова С.О., ОСОБА_6 набула значного суспільного резонансу, викладено відповідну публікацію на сторінці мережі «Фейсбук».
Таким чином, аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, з огляду на що спірні накази винесені відповідачем в межах, на підставі та у спосіб, що визначені чинним законодавством.
При вирішенні спору суд враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень довів суду належними та допустимими доказами правомірність та законність своїх дій у застосуванні до ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
З врахуванням вищевикладеного, місцевий суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, з огляду на що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

                                                          ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу представника позивача Сімейка Артура Миколайовича – залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 липня 2022 року у справі № 360/1464/22 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 25 жовтня 2022 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                                 І. В. Сіваченко

Судді                                                                                            А. А. Блохін 
                                                                                                                                                                                                                                                              Т. Г. Гаврищук