ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/10532/21          Суддя (судді) суду 1-ї інстанції: 
          Кушнова А.О.

ПОСТАНОВА
Іменем України

25 листопада 2022 року          м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача          Сорочка Є.О.,
суддів           Федотова І.В.,
          Коротких А.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської міської ради на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду із позовом до Київської міської ради, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Київської міської ради щодо порушення строків розгляду по суті клопотання №459/07/21-Р від 17.06.2021 позивача про передачу у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером №8000000000:63:758:0004 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1 га, за рахунок земель комунальної форми власності на території міста Києва;
- зобов`язати Київську міську раду на найближчому пленарному засіданні сесії розглянути по суті клопотання позивача за №459/07/21-Р від 17.06.2021 про передачу у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером №8000000000:63:758:0004 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1 га, за рахунок земель комунальної форми власності на території міста Києва.
Позовні вимоги обґрунтовані протиправною бездіяльністю відповідача щодо не розгляду у місячний термін клопотання позивача про передачу у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером №8000000000:63:758:0004 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,1 га, за рахунок земель комунальної форми власності на території міста Києва.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27 червня 2022 року адміністративний позов задоволено. 
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Апелянт вказує, що 04.11.2021 на сесії Київської міської ради було прийнято рішення «Про відмову громадянину ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у Дарницькому районі міста Києва» №3224/3265. Звертає увагу, що до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на безоплатну передачу у приватну власність земель державної та комунальної власності, на надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, а також на розроблення відповідної документації.
Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що адвокат Романюк Іван Миколайович в інтересах позивача звернувся до Київської міської ради із клопотанням від 17.06.2021 №459/07/21-Р, в якому просить передати у приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером №8000000000:63:758:0004 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1 га, за рахунок земель комунальної форми власності на території міста Києва.
До заяви представником позивача додані: копія паспорту та коду; копія посвідчення учасника бойових дій; документи на підтвердження повноважень.
Листом від 26.07.2021 №05700202/3-18187 Департамент земельних ресурсів виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) у відповідь на клопотання представника позивача повідомив, що в разі надходження клопотання від громадянина ОСОБА_1 . Департамент забезпечить його належне опрацювання. Приймальня Київради з земельних питань знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (тел. 279-44-62, години прийому: з понеділка по четвер з 10:00 до 17:00, у п`ятницю з 10:00 до 16:00, обідня перерва з 13:00 до 13:45).
У подальшому, адвокат Романюк Іван Миколайович в інтересах позивача звернувся до Київської міської ради із адвокатським запитом від 04.08.2021 №583/08/2021-Р, в якому просив повідомити про прийняте Київською міською радою рішення відносно клопотання поданого в інтересах позивача від 17.06.2021 №459/07/21-Р про надання дозволу про передачу земельної ділянки з кадастровим номером №8000000000:63:758:0004 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1 га, за рахунок земель комунальної форми власності на території міста Києва.
У відповідь на адвокатський запит від 04.08.2021 №583/08/2021-Р листом від 10.08.2021 Департамент земельних ресурсів виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) повідомив, що оскільки питання потребує додаткового вивчення, строк розгляду запиту продовжено до 20 днів в порядку статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Як вбачається з пояснень позивача, зазначених у позовній заяві, станом на дату звернення до суду з цим позовом, Київською міською радою на чергову сесію міської ради клопотання позивача не виносилось і не розглядалось.
Позивач не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, звернувся з даним позовом до суду.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що станом на момент звернення позивача до суду рішення Київської міської ради за результатами розгляду клопотання позивача не прийнято. Доказів на підтвердження того, що таке рішення приймалось, матеріали справи не містять, а відповідачем - не надано.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.
Відповідно до статті 12 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб; організація землеустрою, тощо.
Згідно п. 34 ч.1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до Закону питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією пленарних засідань сільських, селищних, міських рад.
Відповідно до статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно зі статтею 40 Земельного кодексу України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.
За змістом статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.
Повноваження відповідних органів виконавчої влади та порядок передачі земельних ділянок у власність громадянам встановлені статтями 118, 122 ЗК України.
Зокрема, п. «г» ч. 1 статті 121 Земельного кодексу України передбачає, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.
З наведеного випливає, що законодавцем гарантовано право безоплатної передачі земельної ділянки громадянину у власність, зокрема, у межах норм безоплатної приватизації, порядок проведення якої регламентовано положеннями статті 118 Земельного кодексу України.
За змістом ч.6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Згідно абз.1 ч.7 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (ч.9 статті 118 ЗК України).
Відповідно до ч.10, 11 статті 118 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.
З наведених вище норм вбачається, що чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України. При цьому, законодавцем визначені виключні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Отже, відповідач був зобов`язаний розглянути зазначене клопотання у місячний строк і надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні з підстав невідповідності місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Суд першої інстанції вказав, що в ухвалі Київського окружного адміністративного суду про відкриття провадження в адміністративній справі від відповідача було витребувано копію Порядку набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві із рішенням про його затвердження Київською міською радою від 20.04.2017 №241/2463; копію клопотання представника позивача в інтересах позивача від 17.06.2021 №459/07/21-Р про передачу у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером №8000000000:63:758:0004 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1 га, за рахунок земель комунальної форми власності на території міста Києва зі всіма доданими до нього документами; докази розгляду вказаного клопотання на сесії Київської міської ради (копію протоколу засідання, копію прийнятого рішення); у разі не включення питання згідно вказаного клопотання до порядку денного сесії Київської міської ради - надати письмові пояснення із зазначенням підстав; докази реєстрації запитуваної земельної ділянки з кадастровим номером №8000000000:63:758:0004 в Державному земельному кадастрі.
Проте, жодних доказів, які були витребувані судом, відповідачем суду не надано.
Колегія суддів враховано, що 04.11.2021 на сесії Київської міської ради було прийнято рішення «Про відмову громадянину ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у Дарницькому районі міста Києва» №3224/3265.
В той же час, відповідно до ч.1, 2, 5 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Згідно ч.4, 5, 8 статті 79 КАС України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк.
Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Відповідно до ч.4 статті 296 КАС України якщо в апеляційній скарзі наводяться нові докази, які не були надані суду першої інстанції, то у ній зазначається причина, з якої ці докази не були надані.
Однак, всупереч вказаним нормам відповідачем у скарзі не зазначено поважних причин, з яких ним не було подано докази на підтвердження своєї позиції до суду першої інстанції. У зв`язку з наведеним суд першої інстанції розглядав та вирішував справу  по суті за наявними у ній матеріалами. Відтак, апеляційний суд не вбачає підстав для твердження про незаконність чи необґрунтованість рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідач отримав ухвалу Київського окружного адміністративного суду про відкриття провадження в адміністративній справі з відповідними додатками 20.09.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т.1 а.с.30), однак жодних доказів до моменту прийняття рішення судом першої інстанції (протягом дев`яти місяців) не надав.
Щодо посилання апелянта на введення воєнного стану, колегія суддів зазначає, що дана обставина не існувала на момент подання позивачем клопотання про передачу у приватну власність земельної ділянки, та на момент коли дане клопотання мало бути розглянуто, а тому не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.
Отже, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідачем було допущено протиправну бездіяльність, яка полягала у неприйнятті рішення за результатами розгляду клопотання адвоката Романюка І.М., поданого в інтересах позивача від 17.06.2021 про надання дозволу про передачу земельної ділянки з кадастровим номером №8000000000:63:758:0004 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1 га, за рахунок земель комунальної форми власності на території міста Києва.
Суд першої інстанції вірно вказав, що порушене право позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання Київської міської ради на найближчому пленарному засіданні сесії розглянути по суті клопотання адвоката Романюка Івана Миколайовича, подане в інтересах позивача від 17.06.2021 стосовно надання дозволу про передачу земельної ділянки з кадастровим номером №8000000000:63:758:0004 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1 га, за рахунок земель комунальної форми власності на території міста Києва та прийняти відповідне рішення згідно із ст. 118 Земельного кодексу України, з урахуванням висновків суду.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Решта доводів учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської міської ради - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 червня 2022 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної  скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач          Є.О. Сорочко

Суддя          І.В. Федотов

Суддя          А.Ю. Коротких