ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 683/2000/15-ц
Провадження № 22-ц/4820/1547/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,
секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,
з участю апелянтки, представників органу ДВС, боржника,
               
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу  Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області в складі судді Бондарчук Л.А. від 09 серпня 2022 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Старокостянтинівського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Воробієвського Олександра Олександровича.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

В травні 2022 року ОСОБА_1 , звертаючись зі скаргою на дії державного виконавця зазначала, що заочним рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28.09.2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду - 05.08.2015 року щомісячно та до її повноліття. 
На виконання вказаного рішення Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області 30.03.2016 року було видано виконавчий лист № 2/683/846/2015, який скаржниця пред`явила для примусового виконання до Старокостянтинівського відділу ДВС         у Хмельницькому районі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).
25.04.2022 року на запит ОСОБА_1 від 21.04.2022 року головним державним виконавцем Старокостянтинівського районного відділу ДВС Воробієвським О.О. їй надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів № 9520 за виконавчим листом № 2/683/846/2015, за яким заборгованість по сплаті аліментів згідно вказаного рішення суду станом на 01.04.2022 року у боржника відсутня. При цьому, у вказаному розрахунку державним виконавцем розмір аліментів, який повинен сплачувати боржник згідно рішення суду за період із січня 2020 року по березень 2022 року обрахований на рівні 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно - аліменти не нараховувалися в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку боржника, як це зазначено в заочному рішенні Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28.09.2015 року по цивільній справі № 683/2000/15-ц та у виконавчому документі. 
Відповідно до матеріалів виконавчого провадження №50720109 боржник ОСОБА_2 із дати пред`явлення виконавчого листа до виконання та в період із січня 2020 року по березень 2022 року ніде не працював, відповідно, розмір аліментів, які він повинен сплачувати на утримання доньки в період із січня 2020 року по березень 2022 року мав визначатися виходячи з розміру середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, що не було зроблено державним виконавцем. 
Державним виконавцем фактично в порушення закону змінено розмір аліментів, які мав сплачувати ОСОБА_2 на утримання своєї доньки згідно рішення суду. Державний виконавець мав стягувати ј частину всіх видів доходу (заробітку) боржника, як про те зазначено у виконавчому листі, а не мінімальний розмір, 50% прожиткового мінімуму, внаслідок чого ОСОБА_1 недоотримала належну їй суму грошових коштів. 
Тому ОСОБА_1 просила визнати неправомірним розрахунок заборгованості зі сплати аліментів №9520 від 25.04.2022 року в частині розрахунку за період із лютого 2020 року по березень 2022 року, здійснений головним державним виконавцем Старокостянтинівського відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Воробієвським О.О. по виконавчому провадженню № 50720109 з виконання виконавчого листа №2/683/846/2015 від 30.03.2016 року та зобов`язати державного виконавця здійснити повторний розрахунок заборгованості по аліментах за період з лютого 2020 року по березень 2022 року, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку боржника, виходячи з розміру середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. 
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09.08.2022 року скаргу залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить скасувати ухвалу суду як незаконну та задовольнити її скаргу. На думку апелянтки, суд першої інстанції не врахував, що розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, виходячи з 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, суперечить змісту виконавчого документа. Аліменти підлягали нарахуванню в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку боржника, виходячи з розміру середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, як це зазначено у виконавчому листі.
Дії державного виконавця є неправомірними та не відповідають вимогам ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" та ч. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України. 
Своїми неправомірними діями державний виконавець фактично самостійно змінив розмір аліментів, які має сплачувати боржник ОСОБА_2 на утримання доньки. Судом допущено помилкове тлумачення ч. 2 ст. 195 СК України. Вказана норма закону підлягає застосуванню в будь-якому разі для обрахунку державним виконавцем суми щомісячного платежу аліментів у разі, якщо боржник не працює, не отримує доходів та пенсії тощо.
У відзиві Відділ ДВС просить відхилити апеляційну скаргу як безпідставну, оскільки сплата аліментів проводилась згідно виконавчого документа. Виконавчим документом передбачено, що боржник зобов`язаний сплачувати аліменти щомісячно не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що ч. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України передбачено, що саме заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, а оскільки ОСОБА_2 за яким місця роботи та доходів не виявлено, починаючи з січня 2020 року по теперішній час, сплачує аліменти щомісячно у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто в межах, визначених рішенням суду та п. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, то відсутні підстави для нарахування заборгованості зі сплати аліментів згідно ч. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України.
В засіданні апеляційного суду апелянтка та її представник підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів.
Представник органу ДВС та представник боржника просили відхилити апеляційну скаргу як необґрунтовану.
Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Встановлено, що виконанні у Старокостянтинівському відділі державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перебуває виконавче провадження № 50720109 щодо виконання виконавчого листа №2/683/846/2015 від 30.03.2016 року, виданого Старокостянтинівським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 (на даний час ОСОБА_1 ) аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів № 9520 від 25.04.2022 року за виконавчим листом № 2/683/846/2015, виконаним головним державним виконавцем Воробієвським О.О., заборгованість по сплаті аліментів згідно вказаного рішення суду станом на 01.04.2022 року у боржника відсутня. При цьому, у вказаному розрахунку розмір аліментів, який має сплачувати боржник згідно рішення суду за період із січня 2020 року по березень 2022 року обрахований державним виконавцем на рівні 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. 
Наведене підтверджується матеріалами справи.
Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем проводилося нарахування заборгованості по аліментах відповідно до закону - коли боржник вчасно та повно виконував свої зобов`язання по аліментах, то нарахування заборгованості проводилося в розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Коли боржник не сплачував аліменти вчасно, в такому разі заборгованість за цей місяць нараховувалася згідно ч. 2 ст. 195 СК України в розмірі середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Тому відсутні підстави для задоволення скарги.
Проте з цим висновком не можна погодитися зважаючи на таке.
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За змістом ч. 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з ч.ч. 4, 13 ст. 71, 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.
Відповідно до  пункту 4 розділу XVI «Особливості виконання рішень про стягнення аліментів» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. 
Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.
Боржник ОСОБА_2 у період з січня 2020 року по теперішній час не має місця роботи і заробітку, інших доходів державним виконавцем у нього також не виявлено. 
Отже, розрахунок заборгованості зі сплати аліментів з ОСОБА_2 слід здійснювати відповідно до норми частини другої статті 195 СК України, тобто виходячи з 1/4 частини середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.
Законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру на рівні 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, однак вказана гарантія не може підміняти порядок розрахунку аліментів боржника для періоду, коли він не працював, що визначений у ст. 195 СК України.
Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 18.02.2021 року у справі № 133/203/20.
Суд першої інстанції помилково витлумачив норму ч.2 ст. 195 СК України і не врахував, - що сума аліментів, яка нараховується щомісячно згідно виконавчого листа державним виконавцем і підлягає сплаті боржником, не може змінюватися залежно від того, повно та вчасно боржник виконує свої зобов`язання по аліментах чи він прострочує сплату аліментів. 
В свою чергу нарахування заборгованості з аліментів у розрахунку в розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно за встановленої обставини, що боржник не працює і не має інших доходів, прямо суперечить змісту виконавчого листа №2/683/846/2015 від 30.03.2016 року, виданого Старокостянтинівським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та нормі ч. 2 ст. 195 СК України.
Відтак помилковим є висновок суду першої інстанції, що правомірним є нарахування аліментів в розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, коли боржник вчасно та повно виконував свої зобов`язання по аліментах, і нарахування аліментів в розмірі середньої заробітної плати працівника для даної місцевості згідно ч. 2 ст. 195 СК України у разі коли боржник не сплачував аліменти вчасно.
З врахуванням наведеного, оскільки оспорюваний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів суперечить змісту виконавчого листа №2/683/846/2015 від 30.03.2016 року та нормі ч. 2 ст. 195 СК України, наявні підстави для визнання його неправомірним та зобов`язання державного виконавця провести розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за визначений період відповідно до вимог ч. 2 ст. 195 СК України, виходячи із середньої заробітної плати працівника для відповідної місцевості.
Оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню. 
Відповідно до ст. 452 ЦПК України з відділу державної виконавчої служби на користь скаржниці підлягають стягненню понесені витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 496,20 грн.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09 серпня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати неправомірним розрахунок заборгованості зі сплати аліментів № 9520 від 25 квітня 2022 року в частині розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період з лютого 2020 року по березень 2022 року у виконавчому провадженні № 50720109 з виконання виконавчого листа № 2/683/846/2015, виданого 30 березня 2016 року Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
Зобов`язати державного виконавця Старокостянтинівського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Хмельницький) здійснити повторний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 50720109 з виконання виконавчого листа № 2/683/846/2015, виданого 30 березня 2016 року Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, за період з лютого 2020 року по березень 2022 року, виходячи з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості відповідно до ч.2 ст. 195 СК України.
Стягнути з Старокостянтинівського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (місцезнаходження: пров. Подільський, 1, м. Старокостянтинів Хмельницька обл., 31100, ЄДРПОУ 34907492) на користь  ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 496,20 грн. понесених судових витрат.

Повний текст постанови складено 03 жовтня 2022 року.

Судді                                                         Л.М. Грох

                                                                Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк