П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/19023/21-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Свентух В.М.  
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
02 вересня 2022 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Драчук Т. О.  Полотнянка Ю.П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 26 травня 2022 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора України, Кадрової комісії №1 з атестації  прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора, Вінницької обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В :
в рудні 2021 року позивач, ОСОБА_1 , звернулася в суд з позовом до Офісу Генерального прокурора України, Кадрової комісії №1 з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора, Вінницької обласної прокуратури (відповідачів) про визнання протиправним та скасування рішення.
Вінницький окружний адміністративний суд ухвалою від 26.05.2022 позов залишив без розгляду. Судове рішення мотивоване тим, що позивач, усвідомлюючи факт не проходження нею атестації, будучи обізнаною про наслідки її неуспішного проходження, не отримавши рішення про неуспішне проходження, проявила інтерес до питання її подальшого працевлаштування в органах прокуратури лише зі спливом більш ніж півтора роки.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що про порушення своїх прав дізналась 02.12.2021, після отримання листа Вінницької обласної прокуратури, яким її проінформовано про неуспішне проходження атестації у зв`язку із неявкою. Лист відповідача №11-251вих-20 було направлено за адресою де позивач не проживає, а тому його не отримувала.
Також вказала, що листи від   11.06.2021 та 30.08.2021 вона не отримувала, а тому твердження відповідачів, що її тричі повідомлено не відповідає дійсності та не підтверджується жодним чином.
Крім того, звернула увагу, що чинним законодавством України не передбачено обов`язку перебуваючи у соціальній відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку, контролювати хід проведення атестації органів прокуратури, в тому числі в мережі інтернет.
У відзиві на апеляційну скаргу представник Вінницької обласної прокуратури зазначає, що копію оскаржуваного рішення направлено позивачу рекомендованим листом від 23.04.2020 №11-251вих-20 /а.с.85 том 1/, що підтверджується засвідченою копією аркушу з журналу обліку рекомендованих направлень (а.с. 87 том 1). У подальшому ОСОБА_1 тричі повідомлено про неуспішне проходження атестації листами від 11.06.2021 (а.с. 88 том 1), 30.08.2021 (а.с. 91 том 1) та 22.11.2021. Крім того, про даний факт позивача 28.08.2021 повідомлено у телефонному режимі працівниками відділу кадрової роботи та державної служби Вінницької обласної прокуратури, про що складено відповідний акт №8 /а.с. 90 том 1/.
Розглянувши доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування суддею суду першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, ст.  2  та ч. 4 ст.  242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
При цьому, частиною 1 статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Абзацом 1 частини 2 статті 122 КАСУ визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини 3 статті 122 КАСУ для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з частиною 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Отже, чинне законодавство встановленими строками обмежує звернення особи до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків має на меті досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачено статтею 123 КАС України.
Приписи частини 3 статті 123 КАС України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Таким чином,  загальний строк для звернення до суду з позовом у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби становить один місяць та починає обчислюватись з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Як встановлено судом першої інстанції, позивач просила визнати протиправним та скасувати Рішення №1 Кадрової комісії №1 Офісу Генерального прокурора від 02 квітня 2020 року "Про неуспішне проходження прокурором атестації у зв`язку з неявкою".
При цьому, вказала, що про порушення своїх прав позивач дізналась 02.12.2021, після отримання листа Вінницької обласної прокуратури від 22.11.2021.
Позивач в обґрунтування дотримання строку звернення до суду зазначає, що спірне рішення нею було отримане 02.12.2021, а тому строк звернення до суду нею пропущений не був.
Разом з тим встановлено, що 08.10.2019 позивач звернулась із заявою до Генерального прокурора щодо переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію.
Однак, у зв`язку із неявкою прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Вінницької області ОСОБА_1 для складання іспиту у формі анонімного тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора відповідачем (2) прийнято рішення про неуспішне проходження прокурором атестації у зв`язку із неявкою №1 від 02 квітня 2020 року.
Копію оскаржуваного рішення Вінницькою обласною прокуратурою направлено позивачу рекомендованим листом від 23.04.2020 №11-251вих-20, що підтверджується засвідченою копією аркушу з журналу обліку рекомендованих направлень.
У подальшому вживались заходи щодо повідомлення ОСОБА_1 про неуспішне проходження нею атестації, зокрема тричі направлено листи від 11.06.2021, 30.08.2021 та 22.11.2021.
При цьому встановлено, що спірне рішення №1 Кадрової комісії №1 Офісу Генерального прокурора від 02 квітня 2020 року "Про неуспішне проходження прокурором атестації у зв`язку з неявкою" позивачу направлялось в адресу місця проживання позивача вказану у пункті 13 особового листка з обліку кадрів та автобіографії, які особисто заповнені ОСОБА_1 у січні 2019 року - АДРЕСА_1 .
Слід також зазначити, що у пункті 3.4. Розділу III Інструкції з обліку кадрів в органах прокуратури України, затвердженої Наказом Генеральної прокуратури України від 02.02.2017№ 27 вказано, що у всіх особових справах мають бути особовий листок з обліку кадрів (додаток 1) та автобіографія (додаток 2), які заповнюються працівником при прийнятті на роботу власноручно, чітко, повно, без виправлень та оновлюються не рідше одного разу на п`ять років. Указані документи складаються лише з використанням бланків відповідного зразка. Автобіографія повинна викладатися розгорнуто і подавати опис (у довільній формі) з дотриманням хронології важливих подій особистого життя, навчання і трудової діяльності працівника, а також основні відомості про нього та його близьких родичів.
Разом з тим встановлено, що ОСОБА_1 , особовий листок з обліку кадрів та автобіографія пізніше січня 2019 року не заповнювались у зв`язку із перебуванням останньої у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду згідно медичного висновку.
Тобто, повідомлення про неуспішність проходження атестації позивачу направлялось в адресу фактичного проживання - АДРЕСА_1 . Крім того, про   неуспішне проходження атестації позивач повідомлялась у телефонному режимі за номером телефону, який вказаний нею у автобіографії.
Також, у зв`язку із наведеним працівниками відділу кадрової роботи та державної служби Вінницької обласної прокуратури складено акт №8 від 28 серпня 2021 року про повідомлення засобами телефонного зв`язку щодо ухвалення рішення про неуспішне проходження атестації у зв`язку з неявкою.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції, що посадовими особами Вінницької обласної прокуратури вчинено усі залежні від них дії щодо повідомлення позивача про наявність рішення №1 Кадрової комісії №1 Офісу Генерального прокурора від 02 квітня 2020 року "Про неуспішне проходження прокурором атестації у зв`язку з неявкою".
При цьому, бездіяльність позивача щодо не звернення протягом тривалого часу за отриманням рішення не може вважатися поважною причиною пропуску строку звернення до суду, оскільки відсутність проявленого інтересу щодо реалізації поданої особисто нею заяви про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію, як наслідок прийнятого рішення за результатом її розгляду протягом більше ніж 1 року 6 місяців, свідчить про наявний факт байдужості і відсутність підстав поновлення пропущеного строку звернення до суду.
Відповідно до пункту 11 розділу І Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого Наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 року № 221, особиста участь прокурора на всіх етапах атестації є обов`язковою. Перед кожним етапом атестації прокурор пред`являє кадровій комісії паспорт або службове посвідчення прокурора.
У разі неявки прокурора для проходження відповідного етапу атестації у встановлені кадровою комісією дату, час та місце, кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором. Факт неявки прокурора фіксується кадровою комісією у протоколі засідання, під час якого мав відбуватися відповідний етап атестації такого прокурора.
У виключних випадках, за наявності заяви, підписаної прокурором або належним чином уповноваженою ним особою (якщо сам прокурор за станом здоров`я не може її підписати або подати особисто до комісії) про перенесення дати іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, або дати іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, або дати співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, кадрова комісія має право протягом трьох робочих днів з дня отримання такої заяви ухвалити рішення про перенесення дати складення відповідного іспиту, проведення співбесіди для такого прокурора.
При цьому, у строк, передбачений Порядком проходження прокурорами атестації заяви про перенесення тестування від ОСОБА_1 до кадрової комісії №1 не надходили.
Також, ані вказаним вище Порядком, ані Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" не визначено обов`язку кадрової комісії направляти копію рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.
Доводи позивачки, що вона дізналася про порушення своїх прав рішенням №1 кадрової комісії №1 Офісу Генерального прокурора від 02 квітня 2020 року, після отримання копії такого рішення, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки причиною такої необізнаності стала бездіяльність та незацікавленість позивача в отриманні відповідного рішення, з огляду на що доводи позивача з приводу поважності причин пропуску строку на оскарження рішення №1 кадрової комісії №1 Офісу Генерального прокурора від 02 квітня 2020 року.
Доводи позивачки, що на час проведення атестації вона перебувала у соціальній відпустці   (з 18 червня 2019 року по 08 квітня 2022 року), а законодавством не передбачено проведення атестації прокурору, який перебуває у соціальній відпустці, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки із заявою про переведення її на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію вона звернулась 08.10.2019, тобто саме під час перебування у соціальній відпустці.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.
Так, вжиття конструкції "повинен був дізнатись" в розумінні положень частини 3 статті 122 КАС України означає неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 800/30/17).
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивач, не з`явившись для проходження відповідного етапу атестації, усвідомлювала, що кадровою комісією буде прийнято рішення про неуспішне проходження атестації. Проте, не зважаючи на вказане, починаючи з 02 квітня 2020 року, позивач до відповідної кадрової комісії за отриманням рішення не зверталась.
В той же час встановлено, що  позивач до суду звернулась лише 21.12.2021, отже з пропуском строку визначеного частиною 5 статті 122 КАС України.
Відтак, позивачка, усвідомлюючи факт не проходження нею атестації, будучи обізнаною про наслідки її неуспішного проходження, не отримавши рішення про неуспішне проходження, проявила інтерес до питання її подальшого працевлаштування в органах прокуратури лише зі спливом більш ніж півтора роки.
Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, зазначені позивачем обставини не є об`єктивними, тобто такими, що не залежали від волі позивача, обставинами, які б доводили поважність причин пропуску встановленого процесуальним законом строку звернення до суду.
Інших доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до адміністративного суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, позивачем суду не наведено.
Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано визнав причини пропущення строку звернення до суду з позовом неповажними.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 26 травня 2022 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Драчук Т. О.    Полотнянко Ю.П.