20.09.22
33/812/147/22

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«20» вересня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої – судді                 Фаріонової О. М.

за участю секретаря         Чистої В. В.
особи, яка притягується до                 
адміністративної відповідальності ОСОБА_1 
захисника                                         Жилої Н. М. 

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 

на постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 серпня 2022 року, якою 

ОСОБА_1 , 1976 року ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Побузьке Голованівського району Кіровоградської області, неодружений, працює: Комунальне некомерційне підприємство «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня», лікар-хірург, має на утриманні одну малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Стягнуто зі ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп. 

Згідно постанови судді, 19.06.2022 ОСОБА_1 на ст. Трикрати, переслідував свою колишню дружину, а 18.06.2022 на ст. Трикрати, по вул. Залізничній, вчинив відносно неї домашнє насильство, а саме: ображав її нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі апелянт детально описує події, що відбувалися 18.06.2022 та 19.06.2022. Вказує, що 19.06.2022 він зі своєю донькою та колишньою дружиною ОСОБА_2 не зустрічався, не спілкувався, бачив останню тільки здалеку, коли приїхали поліцейські. 19.06.2022 відносно ОСОБА_2 він домашнього насильства не вчиняв, не переслідував її, і навіть не мав такого наміру. Зазначив, що даний факт також може підтвердити його мати — ОСОБА_3 .

Також апелянт просить звернути увагу на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 459266 від 19.06.2022 не містить повного імені та по батькові посадової особи, яка склала протокол (зазначені лише ініціали); в графі «чи притягалася особа до адміністративної відповідальності», зазначена незрозуміла інформація; не вказаний час вчинення адміністративного правопорушення, не конкретизоване місце його вчинення, а лише зазначено "на ст. Трикрати"; вказані у протоколі дії 19.06.2022, вчинені відносно колишньої дружини, а 18.06.2022 — відносно дружини. Також у протоколі не зазначені адреси вказаних у ньому свідків, відсутній підпис одного із свідків, не вказано потерпілої особи, відносно якої вчинено домашнє насильство.

Вказує, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення йому не були роз`яснені його права та відсутні його підписи у відповідних графах даного документа. Також просить звернути увагу, що протокол про адміністративне правопорушення заповнений нерозбірливим почерком, що ускладнює його вивчення. 

Зазначає, що другий примірник протоколу поліцейським, який складав протокол про адміністративне правопорушення, йому не був вручений, він лише розписався в протоколі про його отримання. Другий примірник цього протоколу міститься у матеріалах справи.

Також просить звернути увагу, що у протоколі про адміністративне правопорушення не відображено всі елементи об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, зокрема не зазначено, що вказані у протоколі дії заподіяли чи могли заподіяти шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілої. Такі елементи об`єктивної сторони не містить і постанова суду.

На думку апелянта, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 459266 від 19.06.2022, складений з порушенням вимог КУпАП, а тому не може бути використаний судом як доказ.

Вказує, що в якості доказів на підтвердження його вини, суд послався на інші досліджені матеріали справи, зокрема, на протокол прийняття заяви  ОСОБА_2  від 19.06.2022. Однак даний документ датований 19.06.2021 і має назву "Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується)" і складений "в с. Олександрів", в якому ОСОБА_2  просить притягнути її чоловіка до відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно неї. Однак, в заяві не вказано прізвище, ім`я та по батькові цієї особи. 

Зазначає, що зі змісту протоколу прийняття заяви ОСОБА_2 від 19.06.2021, на який посилається суд, чітко вбачається, що він стосується заяви про кримінальне правопорушення з посиланням на відповідні статті КПК України. Дата прийняття заяви внизу вказаного протоколу також є незрозумілою.

Також зазначає, що суд послався як на докази його вини на письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 19.06.2022, які нечитабельні та їх зміст є незрозумілим. 

Вказує, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свідками в протоколі про адміністративне правопорушення не вказані. В судовому засіданні як свідки дані особи допитані не були. Зі змісту постанови суду вбачається, що вказана у протоколі про адміністративне правопорушення подія за 18.06.2022, взагалі не була досліджена судом.

Також зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані про те, що протягом року він піддавався адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 
На підтвердження даної обставини поліцейським додано до матеріалів справи витяг з Інформаційного порталу Національної поліції. Просить звернути увагу, що у матеріалах справи є постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 751709 від 13.04.2022, без підпису особи, яка її склала, та печатки відповідного органу, а тому, на думку апелянта, її не можна вважати належним доказом. Також в матеріалах справи наявні довідка по справі про адміністративне правопорушення № 467/178/22 та постанова Арбузинського районного суду Миколаївської області від 20.04.2022. Зазначає, що ним клопотання про доручення даних документів до матеріалів справи не заявлялось, не заявляла аналогічного клопотання і ОСОБА_2 під час розгляду справи в суді. Також відсутні у справі відповідні супровідні листи поліції про доручення цих документів до справи, не долучалися вони і під час направлення справи до суду, про що свідчить опис документів, які знаходяться у справі. До того ж, за вказаними документами не можна ідентифікувати особу, якої вони стосуються, а тому, на думку апелянта, вони не є належним доказом.

Також додає, що відповідно до ч. 2 ст. 277 КУпАП визначено строк розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП, а саме: справа повинна бути розглянута протягом доби з дня отримання протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи. Зазначає, що дана справа про адміністративне правопорушення надійшла до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області 27.07.2022, а розглянута 15.08.2022, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 277 КУпАП.

Потерпіла ОСОБА_2 до апеляційного суду не з'явилася, повідомлена про розгляд справи, причини неявки не повідомила, її неявка не перешкоджає апеляційному розгляду. 

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення  ОСОБА_1  та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд встановив таке. 

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Даних вимог закону суддя не дотримався.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

       Стаття 256 КУпАП  встановлює вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом, доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №459566 від 19.06.2022, не відповідає вищевказаним вимогам, а тому не може братися до уваги як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення зазначено наступне (дослівно): 19.06.2022 ОСОБА_1 на ст. Трикратне переслідував свою колишню дружину, а 18.06.2022 на ст. Трикратне, по вул. Залізничній, вчинив відносно неї домашнє насильство, а саме: ображав її нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою. 

Отже, у протоколі не вказано кваліфікуючих ознак зазначеного адміністративного правопорушення, не зазначено, за яких обставин вчинено адміністративне правопорушення 18.06.2022 та 19.06.2022, які саме дії ОСОБА_1 заподіяли чи могли заподіяти шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілої, тобто не зазначено суті адміністративного правопорушення, не конкретизовано місце вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, у протоколі не зазначено підстави для кваліфікації дій ОСОБА_1 саме за частиною 2 статті 173-2 КУпАП за ознакою вчинення адміністративного правопорушення протягом року за одне з порушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, апеляційний суд встановив, що цей протокол щодо  ОСОБА_1 не містить повного імені та по батькові посадової особи, яка склала протокол (зазначені лише ініціали), не вказано час, місце вчинення (зазначено лише "на ст. Трикратне" 19.06.2022) і суть адміністративного правопорушення. 

Також у протоколі не зазначені адреси вказаних у ньому свідків, відсутній підпис одного із свідків, не вказано потерпілої особи, відносно якої вчинено домашнє насильство.

Окрім цього, у протоколі не вказано суті адміністративного правопорушення (опису установлених обставин), вчинення якого інкримінується  ОСОБА_1 .

Положеннями ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.  

Частиною 2 статті 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті. 

Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII від 07.12.2017 передбачено, що домашнє насильство – це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. 

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що  ОСОБА_1 вчинив відносно своєї колишньої дружини домашнє насильство, а саме: ображав її нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою.

Отже, зазначивши про те, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство щодо своєї колишньої дружини, у протоколі не конкретизовано, який вид домашнього насильства вчинив ОСОБА_1 (фізичне, психологічне, економічне), а також не зазначено наслідків, до яких ці дії призвели, зокрема, чи могла бути чи була заподіяна шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої. 

Окрім того, у протоколі не зазначено дані про те, що протягом року ОСОБА_1 піддавався адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. 

При кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, обов`язковому доведенню підлягає те, що особа, щодо якої порушено провадження у справі про адміністративне правопорушення, протягом року піддавалась адміністративному стягненню за одне з порушень ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 

Але, на підтвердження притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-3 КУпАП, додано до матеріалів справи лише витяг з Інформаційного порталу Національної поліції, без підпису особи, яка її склала, та печатки відповідного органу. 

Також в матеріалах справи є копія постанови Арбузинського районного суду Миколаївської області від 20.04.2022 щодо ОСОБИ_1. Тобто, не можна ідентифікувати особу, якої вона стосуються. За такого, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, не долучена належним чином завірена копія постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яка дає підстави для кваліфікації його дій саме за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Як слідує з доводів апеляційної скарги, ОСОБА_1 клопотання про долучення даних документів до матеріалів справи не заявляв, не заявляла аналогічного клопотання і ОСОБА_2 під час розгляду справи в суді. 

Отже, до протоколу про адміністративне правопорушення ані посадовою особою, яка склала протокол, ані потерпілою не додано належних та допустимих доказів притягнення  ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Таким чином, суд першої інстанції вийшов за межі протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки кваліфікував дії ОСОБА_1 на власний розсуд, визнавши доведеною його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, тобто у вчиненні домашнього насильства особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, без наявності у матеріалах справи доказів на підтвердження цієї обставини. У протоколі будь-яких кваліфікуючих ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, не вказано взагалі.

Обґрунтовуючи свої висновки щодо доведеності вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за обставин, встановлених судом, суддя зазначив, що його вина підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_2 , яка пояснила, що її колишній чоловік ОСОБА_1 систематично вчиняє щодо неї психологічне насильство, зокрема, 19.06.2022 він переслідував її. 

Стверджувала, що ОСОБА_1 регулярно погрожує їй позбавленням батьківських прав, постійно приїздить до доньки у школу та до її батьків, влаштовує сварки, під час яких висловлюється нецензурною лайкою та погрожує фізичною розправою. 

Отже, надані в суді пояснення потерпілої є не конкретними, і стосуються лише подій 19.06.2022. Ці пояснення, а також інші докази, на які послався суд, не доводять вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, зазначених у протоколі. 

Так, з протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення слідує, що ОСОБА_2 звернулася до поліції з заявою про притягнення її чоловіка до відповідальності за вчинення відносно неї домашнього насильства.

Проте, у зазначеній заяві не конкретизовано, коли саме (час та місце) мало місце домашнє насильство, за яких обставин воно вчинено. При цьому, датою звернення вказано – 19.06.2021, що не узгоджується з даними протоколу про адміністративне правопорушення, в якому зазначено про вчинення домашнього насильства 18.06.2022 та 19.06.2022. 

В порушення вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення хоча і зазначені свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , але не вказано їх адреси. 

При цьому, до протоколу не надано будь-яких пояснень свідка ОСОБА_6 , а, отже, суд позбавлений процесуальної можливості для перевірки обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, з метою з`ясування питань, за яких обставин цей протокол складено.

Що стосується пояснень свідка ОСОБА_7 , який зазначений як свідок у протоколі про адміністративного правопорушення, то і ці пояснення не перевірені та до суду цей свідок не викликався, хоча в суді ОСОБА_1 заперечував обставини, які зазначені у протоколі. Пославшись на пояснення цього свідка у оскаржуваному рішенні, суд зазначив, що з показань свідка  ОСОБА_7 від 19.06.2022 вбачається, що 19.06.2022 звернулась за допомогою жінка з дитиною, які були налякані та заплакані, оскільки їх переслідував колишній чоловік (батько дитини).
Разом з тим, наведені у постанові пояснення ОСОБА_7 взагалі не співпадають з обставинами, які викладені в тих поясненнях, що долучені до справи.

Так, згідно поясненням ОСОБА_7 , 19.06.2022 він перебував на посту територіальної оборони (місце та час не вказано) та до нього звернулася жінка (про дитину не зазначено, не вказано, яка саме жінка звернулася, не зазначено її прізвища) з приводу того, що її на автомобілі переслідує чоловік. Вона попросила провести її додому та вони (хто саме не вказано) погодилися. За місцем проживання жінка збирала речі, вони мали намір провести її додому до с. Агрономія. На вулиці побачили автомобіль, який вони зупинили та попросили чоловіка залишити авто, на що той відмовився, та цей чоловік та його матір почали викликати поліцію.

Отже, з пояснень свідка ОСОБА_7 не вбачаються обставини, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, в тому числі за обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. З цих пояснень слідує, що коли потерпіла до них звернулася, то про «переслідування» їм було відомо лише зі слів потерпілої, а вже через деякий проміжок часу, коли він поїхав за місцем проживання потерпілої, ОСОБА_1 був зупинений. При цьому, саме ОСОБА_7 зупинив ОСОБА_1 .

Про те, що ОСОБА_1 був зупинений примусово та без законних на те підстав, свідчать і пояснення свідка ОСОБА_3 (матері ОСОБА_1 ), яка пояснила, що разом з сином приїхала до станції Трикратне, щоб відвідати онучку. Але, оскільки за місцем проживання потерпілої не було, вони поїхали до с. Агрономія, за місцем проживання батьків потерпілої. По дорозі їх зупинив військовослужбовець та забрав ключі від автомобіля.

За такого, відсутні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства 19.06.2022 за обставин, які зазначені в оскаржуваній постанові.

За висновком суду, вина ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства 18.06.2022 підтверджена поясненнями  ОСОБА_4   та ОСОБА_5 . 

Проте, зазначені свідки не були допитані в суді, а з їх письмових пояснень, які не є конкретними, не зрозуміло, де саме (місце та час) вчинено адміністративне правопорушення, та за яких обставин. Зокрема, з пояснень свідків  ОСОБА_4   та ОСОБА_5 вбачається, що колишній чоловік ОСОБА_1 ображав ОСОБА_2 нецензурною лайкою та погрожував їй насильством. 
Однак, не конкретизовано місце та час вчинення зазначених дій.

В свою чергу, у оскаржуваній постанові не наведено будь-яких пояснень потерпілої з приводу подій 18.06.2022, а в суді першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_1 стверджував, що будь-яких неправомірних дій до потерпілої, зокрема, 18.06.2022 не вчиняв.

Під час судового та апеляційного розгляду ОСОБА_1 вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення не визнав. Стверджував, що 19.06.2022 приїхав на ст. Трикратне до місця мешкання колишньої дружини, щоб передати доньці, яка проживає разом з колишньою дружиною, подарунки. Оскільки їх не було вдома, він поїхав до с. Агрономія, де проживають батьки колишньої дружини. Так як вдома у батьків його доньки та колишньої дружини не було, він вирішив повернутися на ст. Трикратне, де його, з незрозумілих йому причин, безпідставно зупинили військовослужбовці територіальної оборони. Чому саме його зупинили, йому не пояснили. Того дня він не бачив ні колишню дружину ОСОБА_2 , ні дитину. 19.06.2022 він спілкувався лише з бійцями територіальної оборони та поліцейськими. 

Ці твердження не спростовані вище зазначеними доказами, на які послався суддя в обґрунтування прийнятого рішення.

При цьому, докази, на які послався суд першої інстанції щодо фактичних обставин події, що відбувалися 18.06.2022 та 19.06.2022, протирічать тим обставинам, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 , який є основним доказом у справі. 

З огляду на наведене, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №459566 від 19.06.2022, неможливо встановити, конкретне місце та час вчинення адміністративного правопорушення, не конкретизовано, який саме вид домашнього насильства було вчинено та у чому виявилися дії ОСОБА_1 відносно потерпілої, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої, а також не зазначено обов`язкової кваліфікуючої ознаки адміністративного правопорушення. Тобто у протоколі не викладено суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Не зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення такого обов`язкового реквізиту, як «суть адміністративного правопорушення», час та місце вчинення адміністративного правопорушення, а також кваліфікуюча ознака адміністративного правопорушення, зокрема вчинення домашнього насильства особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, порушує вимоги ст. 256 КУпАП та унеможливлює розгляд такого протоколу по суті.

За наведеного, порушення порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, та не зазначення у протоколі обов`язкового реквізиту – суті адміністративного правопорушення, позбавляє процесуальної можливості орган (посадову особу), уповноважений розглядати справу про адміністративне правопорушення, з`ясувати обставини щодо вчинення адміністративного правопорушення, вини особи у його вчиненні, відтак, і наявність події і складу адміністративного правопорушення.

У такому вигляді протокол про адміністративне правопорушення не може бути предметом судового розгляду, оскільки викликає обґрунтовані сумніви щодо доведеності вини  ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, які, відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, тлумачаться на користь  ОСОБА_1 .

За таких обставин, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної постанови. Оскільки матеріали справи не містять доказів вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, це є підставою для закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 задовольнити. 

Постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 серпня 2022 року, якою  ОСОБА_1  визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. 

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                          О. М. Фаріонова