Ухвала
 
12 вересня 2022 року
м. Київ
 
справа № 2-1955-1/09
провадження № 61-7729ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 24 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року в справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста» про заміну стягувача в цивільній справі за позовом Акціонерного комерційного банку «Форум» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста» (далі - ТОВ «ФК «Веста») звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у справі за позовом Акціонерного комерційного банку «Форум» (далі - АКБ «Форум») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 24 вересня 2021 року заяву ТОВ «ФК «Веста» задоволено. Замінено стягувача в цивільній справі      № 2-1955-1/09 за позовом АКБ «Форум» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме первісного стягувача - АКБ «Форум» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Веста».
 
Постановою Київського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Святошинсьго районного суду міста Києва від 24 вересня 2021 року скасовано і ухвалено нове судове рішення. Заяву ТОВ «ФК «Веста» задоволено. Замінено стягувача в цивільній справі № 2-1955-1/09 за позовом АКБ «Форум» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. АКБ «Форум» замінено на його правонаступника - ТОВ «ФК «Веста».
 
10 серпня 2022 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження, ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 24 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. ОСОБА_1 також подав до Верховного Суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 24 вересня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року, посилаючись на те, що він отримав фотокопію оскаржуваної постанови апеляційного суду 11 липня 2022 року, а її належним чином засвідчену копію - 15 липня 2022 року.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 22 серпня 2022 року визнано наведені в заяві ОСОБА_1 підстави пропуску строку на касаційне оскарження ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 24 вересня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року неповажними, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме - заявнику необхідно було подати до Верховного Суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень, в якій навести інші підстави для його поновлення та надати відповідні докази, а також - сплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 496,20 грн. Заявнику також було роз`яснено про наслідки невиконання вимог ухвали суду.
 
Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження, Верховний Суд виходив з того, що ОСОБА_1 має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС, однак в розпорядженні Верховного Суду відсутня інформація про отримання чи неотримання ним копії постанови Київського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року на його офіційну електронну адресу.
 
Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за ідентифікатором поштового відділення 0306308787275, ОСОБА_1 отримав зазначену ухвалу 03 вересня 2022 року.
 
На виконання вимог вказаної ухвали до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків, які заявником здані на пошту 05 вересня 2022 року, а саме: 1) заява про поновлення строку на касаційне оскарження; 2) заява про продовження процесуального строку для усунення недоліків; 3) клопотання про звільнення від сплати судового збору.
 
Заява ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження мотивована тим, що його не було належним чином повідомлено про розгляд справи, він не брав участі в судових засіданнях і не був присутнім при оголошенні оскаржуваної постанови апеляційного суду. Крім цього, він не отримував будь-яких процесуальних документів від Київського апеляційного суду на його офіційну електронну адресу через підсистему Електронний суд. У справі відсутні докази на спростування вказаних обставин. 11 липня 2022 року він ознайомився з матеріалами цієї справи та отримав фотокопію оскаржуваної постанови апеляційного суду. На час ухвалення оскаржуваної постанови апеляційного суду він перебував у місті Луганську та виїхав за межі тимчасового окупованої території лише у липні 2022 року. 01 вересня 2022 року він звернувся до Київського апеляційного суду із заявою про надання інформації щодо надіслання йому та отримання ним копії оскаржуваної постанови апеляційного суду на його офіційну електронну адресу, однак відповіді не отримав. На підтвердження зазначених у заяві обставин ОСОБА_1 надав: скриншоти свого електронного кабінету в підсистемі Електронний суд; копію заяви про надання інформації від 01 вересня 2022 року; копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 15 вересня 2022 року № 3008-5001877972; копію заяви про ознайомлення зі справою від 11 липня 2022 року з відміткою Святошинського районного суду міста Києва про отримання 11 липня 2022 року, вхідний № 25773.
 
Заява підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу. 
 
Враховуючи те, що ОСОБА_1 обґрунтував пропуск строку на касаційне оскарження ненаправленням йому Київським апеляційним судом повного тексту оскаржуваної постанови від 15 лютого 2022 року (як засобами поштового зв`язку, так і на його  офіційну електронну адресу) та ознайомленням з її змістом 11 липня 2022 року в приміщенні Святошинського районного суду міста Києва, а в розпорядженні Верховного Суду немає доказів, які спростовували б зазначені обставини, з огляду на зміст частини другої статті 390 ЦПК України щодо права заявника на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви та поновлення ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 24 вересня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року. При цьому Верховний Суд взяв до уваги, що за змістом пункту 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України докази, які підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції додаються до касаційної скарги - за наявності, а також врахував закріплені в частині третій статті 2 ЦПК України основні засади (принципи) цивільного судочинства, а саме верховенство права та забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом. Крім цього, Верховний Суд врахував, що оскаржувана постанова апеляційного суду була ухвалена 15 лютого 2022 року, а Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено відповідними Указами Президента України.
 
Розглянувши заяву ОСОБА_1 про продовження процесуального строку для усунення недоліків, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для її розгляду, оскільки ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 22 серпня 2022 року ОСОБА_1 було надано строк десять днів з дня вручення вказаної ухвали для усунення недоліків його касаційної скарги. Зазначена ухвала Верховного Суду була отримана заявником 03 вересня 2022 року, а матеріали на усунення недоліків касаційної скарги були надіслані до Верховного Суду 05 вересня 2022 року, тобто в межах встановленого судом десятиденного строку.
 
Подане ОСОБА_1 клопотання про звільнення від сплати судового збору мотивоване тим, що згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2021 рік він не мав доходу у 2021 році. Тобто він не має коштів для сплати судового збору за подання касаційної скарги.
 
Клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Згідно з частинами першою, третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
 
Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України «Про судовий збір», норма якої є спеціальною.
 
Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
 
Аналіз змісту статті 8 Закону України «Про судовий збір» дає підстави для висновку про те, що відповідачі у справі не є суб`єктами, на яких поширюється дія цієї правової норми, оскільки вона стосується лише позивачів.
 
Водночас відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
 
За змістом цієї практики щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наведеній, зокрема у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Гергел і Георгета Стоїческу проти Румунії» («Georgel and Georgeta Stoicescu v. Romania»), «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений. Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансове положення заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.
 
ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).
 
Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ у справі «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ у справі «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland») від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).
 
Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).
 
Враховуючи наведене, відповідач у справі може за певних обставин (дійсної неспроможності сплатити судовий збір, підтвердженої належними доказами) бути звільненим від сплати судового збору або його сплата може бути відстрочена чи розстрочена, розмір судового збору може бути зменшений судом. Тобто за вказаних обставин, з метою забезпечення права особи на судовий захист стаття 8 Закону України «Про судовий збір» може бути застосована за аналогією закону (частина дев`ята статті 10 ЦПК України) до іншої сторони спору.
 
На підтвердження свого майнового стану  ОСОБА_1 надав відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2021 рік, згідно з якими дохід ОСОБА_1 становить 1 665,37 грн.
 
Доводи клопотання ОСОБА_1 , з урахуванням отриманого ним доходу за 2021 рік (1 665,37 грн, 5 % від вказаної суми становить 83,27 грн) та розміру судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги (496,20 грн) дають підстави для висновку про необхідність задоволення клопотання ОСОБА_1  та звільнення його від сплати судового збору за подання касаційної скарги. При цьому Верховним Судом також враховано, що      ОСОБА_1 взятий на облік як внутрішньо переміщена особа із зареєстрованим місцем проживання у місті Луганську, що підтверджується довідкою від 15 липня 2022 року № 3008-5001877972. 
 
Пунктом 28 частини першої статті 353 ЦПК України передбачено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження.
 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
 
Згідно з абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, подана на підставі абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України, містить обґрунтування того, в чому полягає порушення судами норм процесуального права.
 
Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність їх перевірки, то слід відкрити касаційне провадження в цій справі та витребувати матеріали справи.
 
Керуючись статтями 136, 389, 390, 392, 394, 395  ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 24 вересня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року.
 
Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задовольнити.
 
Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 24 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року.
 
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 24 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року.
 
Витребувати із Святошинського районного суду міста Києва цивільну справу № 2-1955-1/09 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста» про заміну стягувача в цивільній справі за позовом Акціонерного комерційного банку «Форум» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 13 жовтня 2022 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	В. А. Стрільчук	
 	 	
 	В. М. Ігнатенко	
 	 	
 	С. О. Карпенко