ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ 
 
13 вересня 2022 року
м. Київ
 
справа № 308/1499/18
провадження № 51-186 км 19
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного  кримінального суду у складі:
 
головуючої                                       ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , 
за участю:                                     
секретаря судового засідання   ОСОБА_4 ,
прокурорів:                                     ОСОБА_5 ,
                                                           Гоздупа (у режимі відеоконференції),
засудженого                                   ОСОБА_6  (у режимі відеоконференції),
захисників:                                      ОСОБА_7  (у режимі відеоконференції),  
                                     ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції), 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 22017020000000095, за обвинуваченням
 
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровську, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше не судимого, 
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 201, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі – КК);
 
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , раніше не судимого, 
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 201, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК,
 
ОСОБА_10 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_4 , 
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 201, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК,
 
за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Ужгородського міськрайонного суду від 30 листопада 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року. 
 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
 
За вироком Ужгородського міськрайонного суду від 30 листопада 2020 року ОСОБА_9  визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі:
- за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК на строк 7 років; 
- за ч. 2 ст. 307 КК на строк 10 років із конфіскацією всього належного йому майна; 
- за ч. 3 ст. 307 КК на строк 12 років із конфіскацією всього належного йому майна.
 
На підставі ч. 1 ст. 70 КК призначено ОСОБА_9 остаточне покарання за сукупністю вчинених злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією усього належного йому майна.
 
ОСОБА_6  визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК, та призначено покарання у виді позбавлення волі:
- за ч. 1 ст. 263 КК на строк 5 років; 
- за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК на строк 6 років;
- за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК на строк 7 років;
- за ч. 2 ст. 307 КК на строк 9 років із конфіскацією усього належного йому майна; 
- за ч. 3 ст. 307 КК на строк 11 років 10 місяців із конфіскацією усього належного йому майна.
 
На підставі ч. 1 ст. 70 КК призначено ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вчинених злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 11 років 10 місяців із конфіскацією всього належного йому майна.
 
За вироком суду ОСОБА_9 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у зв`язку з недоведеністю того, що в його діянні є склад злочину, та виправдано:
-  за ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК за епізодом від 24 березня 2017 року; 
- за ч. 3 ст. 307 КК за епізодом від 21 квітня 2017 року.
 
Крім того, ОСОБА_9 і ОСОБА_6 визнано невинуватими та виправдано у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 201 та ч. 3 ст. 305 КК.
 
На підставі ч. 5 ст. 72 КК ОСОБА_9 та ОСОБА_6 зараховано у строк відбування покарання строк тримання під вартою під час досудового слідства та судового розгляду кримінального провадження з 18 травня 2017 року по 30 листопада 2020 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
 
Зазначеним вироком засуджено ОСОБА_10 , касаційне провадження щодо якого не відкривалось.
 
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року зазначений вирок залишений без змін, зараховано ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 на підставі ч. 5 ст. 72 КК (уредакції Закону України № 838-VIII) у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 18 травня 2017 року до набуття вироком законної сили, тобто до 21 вересня 2021 року включно.
 
Вироком суду ОСОБА_10 та ОСОБА_6 визнані винуватими в тому, що вони, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, протягом березня—квітня 2017 року, порушуючи Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів (далі – Інструкція), затверджену наказом МВС України від 21 серпня 1998 року № 622, умисно зберігали і збули вогнепальну зброю та бойові припаси без передбаченого законом дозволу, а саме придбали у невстановлених осіб пістолети моделей «Grand Power», «VZOR 70»,  «VZOR 50» та 147 бойових припасів калібру 9 мм та 7,65 мм, які зберігали з метою подальшого збуту на території м. Ужгорода.
 
На виконання спільної домовленості між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 про злочинну діяльність, спрямовану на збут вогнепальної зброї і бойових припасів, ОСОБА_10 підшукав та домовився з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про збут вищевказаних одиниць вогнепальної зброї та бойових припасів до них.
 
24 березня 2017 року біля Хрестовоздвиженського собору на АДРЕСА_5 в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії – контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки (далі – оперативна закупка) ОСОБА_10 та ОСОБА_6 збули ОСОБА_11 й ОСОБА_12 пістолет моделі «Grand Power» із глушником за ціною 3000 євро, пістолет моделі «VZOR 70» за ціною 1500 євро, пістолет моделі «VZOR 50» за ціною 1500 євро, які є короткоствольною вогнепальною зброєю, та 147 бойових припасів до них калібру 9 мм та 7,65 мм.
 
Крім того, протягом березня–травня 2017 року ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб, придбали у невстановлених осіб наркотичний засіб – кокаїн, психотропну речовину – метамфетамін, які зберігали з метою подальшого збуту на території м. Ужгорода.
 
На початку квітня 2017 року на виконання спільної домовленості про злочинну діяльність, спрямовану на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, ОСОБА_10 і ОСОБА_6 підшукали та домовилися із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про збут їм вищевказаного наркотичного засобу – кокаїну та психотропної речовини – метамфетаміну.
 
11 квітня 2017 року на вимогу ОСОБА_10 про надання йому завдатку за психотропну речовину ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у ході оперативної закупки у відділенні № 8 «Нова Пошта», що на вул. Пушкіна, 10 у м. Вінниці, оформив поштове відправлення за наданими ОСОБА_10 реквізитами, у якому останньому було відправлено завдаток у сумі 400 євро.
 
21 квітня 2017 року приблизно о 19:00 біля Хрестовоздвиженського собору в м. Ужгороді в ході оперативної закупки ОСОБА_10 і ОСОБА_6 збули ОСОБА_11 та ОСОБА_12 коробку з-під чаю марки «CURTIS Sunny lemon» із порошкоподібною речовиною та три паперових газетних згортки, скріплених резинками, із кристалічною речовиною. Вилучені речовини  містять у своєму складі відповідно наркотичний засіб, обіг якого обмежено, –  кокаїн масою 54,936 г та психотропну речовину, обіг якої обмежено, –  метамфетамін загальною масою 22,057 г, що складають особливо великий розмір.
 
Крім того, ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_6 у складі організованої групи, у кінці квітня 2017 року усупереч Інструкції умисно зберігали і збули вогнепальну зброю та бойові припаси без передбаченого законом дозволу.
 
Так, протягом березня–травня 2017 року ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_10 і ОСОБА_6 придбали у невстановлених осіб пістолет-кулемет моделі “Scorpion” серійний номер НОМЕР_1 , калібру 7,65 мм, пістолет-кулемет моделі “Scorpion”, серійний номер НОМЕР_2 , калібру 7,65 мм та 15 шт. патронів до них калібру 7,65 мм, які зберігали в м. Ужгороді з метою подальшого збуту.
 
На виконання спільного та відомого всім учасникам організованої групи плану злочинної діяльності, спрямованої на збут вогнепальної зброї та бойових припасів, ОСОБА_10 і ОСОБА_6 , діючи повторно, домовилися з ОСОБА_11 про збут вищевказаних одиниць вогнепальної зброї та бойових припасів до них.
 
21 квітня 2017 року близько 19:00 біля Хрестовоздвиженського собору в ході оперативної закупки ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_6 за вказівкою ОСОБА_9 з метою збуту вогнепальної зброї та бойових припасів одержали від ОСОБА_11 завдаток у сумі 600 євро за два пістолети-кулемети моделі “Scorpion”.
 
26 квітня 2017 року на вимогу ОСОБА_10 про надання йому решти суми ОСОБА_11 у ході оперативної закупки, перебуваючи у відділенні № 3 «Нова Пошта», що на вул. Соборній, 89 у м. Вінниці, згідно з експрес-накладною №59000253844819 оформив поштове відправлення за наданими ОСОБА_10 реквізитами, у якому останньому було відправлено грошові кошти у сумі 3000 євро.
 
У ніч із 28 на 29 квітня 2017 року, одержавши грошові кошти, у ході оперативної закупки ОСОБА_10 та ОСОБА_6 за вказівкою ОСОБА_9 повторно збули ОСОБА_11 29 квітня 2017 року о 08:24  пістолети-кулемети моделі “Scorpion”, які є нарізною вогнепальною зброєю, придатною для стрільби, та 15 патронів, які є бойовими припасами до них калібру 7,65 мм, шляхом передачі їх у вагоні № 6 потягу № 130 сполученням «Ужгород–Київ» до залізничної станції «Вінниця», де їх одержав ОСОБА_11 .
 
Крім того, ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_6 у складі організованої групи у травні 2017 року, порушуючи Інструкцію, умисно зберігали і збули вогнепальну зброю та бойові припаси без передбаченого законом дозволу.
 
Протягом березня–травня 2017 року ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_6 придбали у невстановлених осіб два пістолети-кулемети моделі “Scorpion” калібру 9 мм, 349 патронів калібру 9мм., два пістолети моделі «Grand Power» та 100 патронів до них калібру 9 мм, а також наркотичний засіб – кокаїн, які зберігали на території м. Ужгорода з метою подальшого збуту.
 
На виконання спільного та відомого всім учасникам організованої групи плану злочинної діяльності, спрямованого на збут вогнепальної зброї, бойових припасів і наркотичного засобу, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , діючи повторно, домовилися з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про їх збут.
 
16 травня 2017 року на вимогу ОСОБА_10 про перерахунок йому завдатку в сумі 1000 євро за вогнепальну зброю ОСОБА_11 у ході оперативної закупки у приміщенні відділення КБ «ПриватБанк», що на вул. Театральній, 7 у м. Вінниці, через банківський термінал перерахував двома траншами грошові кошти на вказаний ОСОБА_10 банківський картковий рахунок КБ «ПриватБанк», а саме 13 567 грн та 15 075 грн, що еквівалентні зазначеному вище розміру завдатку.
 
18 травня 2017 року в номері готелю «Дует» на вул. Челюскінців у м. Ужгороді в ході оперативної закупки ОСОБА_10 за вказівкою ОСОБА_9 повторно збув ОСОБА_11 та ОСОБА_12 два пістолети-кулемети моделі «Scorpion», які є нарізною вогнепальною зброєю, придатною для стрільби, та 349 патронів калібру 9 мм, які є бойовими припасами, отримавши за них несправжні імітаційні засоби у вигляді 3700 доларів США, які згодом передав ОСОБА_9 , а також наркотичний засіб – кокаїн.
 
Крім того, в ніч з 18 на 19 травня 2017 року в ході огляду місця події, а саме: площі перед входом у Боздосський парк м. Ужгорода в автомобілі марки БМВ, реєстраційний номер Словацької Республіки НОМЕР_3 , користувачем та водієм якого були інші особи, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження, виявлено і вилучено поліетиленовий пакет, який ОСОБА_10 передав водію зазначеного автомобіля та в якому містились два глушники, два пластмасових кейси з двома пістолетами «Grand Power», які є короткоствольною вогнепальною зброєю, і 100 патронів калібру 9 мм, які є бойовими припасами та які ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_6 зберігали з метою подальшого збуту ОСОБА_11 й ОСОБА_12 .
 
Разом із цим протягом березня–травня 2017 року ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_6 , діючи у складі організованої злочинної групи, придбали у невстановлених осіб два пістолети-кулемети “Scorpion” калібру 9 мм, 349 патронів калібру 9 мм, два пістолети моделі «Grand Power» та 100 патронів до них калібру 9 мм, а також наркотичний засіб – кокаїн, які зберігали на території м. Ужгорода з метою подальшого збуту.
 
На виконання спільного та відомого всім учасникам організованої групи плану злочинної діяльності, спрямованого на збут вогнепальної зброї, бойових припасів та наркотичного засобу – кокаїну, ОСОБА_10 і ОСОБА_6 , діючи повторно, домовилися із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про їх збут.
 
18 травня 2017 року в номері готелю «Дует» у ході оперативної закупки ОСОБА_10 за вказівкою ОСОБА_9 повторно збув ОСОБА_11 та ОСОБА_12 два пістолети-кулемет моделі «Scorpion», 349 патронів калібру 9 мм, отримавши від них несправжні імітаційні засоби у вигляді 3700 дол. США, які згодом передав ОСОБА_9 , а також наркотичний засіб кокаїн загальною масою 191,943 г, що складає особливо великий розмір.
 
Крім того, ОСОБА_9 у березні–травні 2017 року придбав у невстановлених осіб наркотичний засіб – кокаїн, який зберігав з метою подальшого збуту за місцем свого фактичного проживання в АДРЕСА_2 ).
 
19 травня 2017 року в ході обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_9 у побутовій кімнаті на верхній частині металевого бойлера виявлено та вилучено згорток серветки білого кольору, всередині якого містилась загорнута у фольгу порошкоподібна речовина, яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено, – кокаїн, загальною масою 4,816 г, що складає великий розмір.
 
Також ОСОБА_6 протягом 2017 року, з метою подальшого збуту незаконно зберігав психотропну речовину – апрофен за місцем свого фактичного проживання в АДРЕСА_3 ). У ніч з 18 на 19 травня 2017 року у ході обшуку за цією адресою виявлено та вилучено 212 ємностей із спресованими таблетками апрофену, який належать до психотропних речовин, обіг яких обмежено і стосовно яких допускаються виключення деяких заходів контролю, загальною масою 25,8 г, що складає великий розмір.
 
Крім того, ОСОБА_6 протягом 2017 року всупереч Інструкції зберігав бойові припаси без передбаченого законом дозволу за місцем свого фактичного проживання, які у ніч з 18 на 19 травня 2017 року, в ході обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 було виявлено та вилучено: два патрони різного калібру, з яких один патрон є бойовим припасом– автоматним патроном калібру 5,45х39 мм, зразка 1974 року, призначеним для стрільби з автоматів та кулеметів конструкції Калашнікова, придатним для стрільби; один патрон є бойовим припасом до нарізної вогнепальної зброї – патроном калібру 7,62х53 мм, призначеним для стрільби з гвинтівок та карабінів конструкції Мосіна, ручних кулеметів Дегтярьова, снайперських гвинтівок Драгунова, придатним для стрільби.
 
Короткий зміст наведених у касаційних скаргах вимог та узагальнені доводи осіб, які їх подали
 
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_9 та призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.
 
Захисник вважає, що судом допущено неповноту судового розгляду (ст. 410 КПК), невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження (ст. 411 КПК), та наводить відповідні аргументи на підтвердження таких доводів.
 
Водночас захисник ОСОБА_7 посилається на те, що судами неправильно застосований закон України про кримінальну відповідальність, оскільки ОСОБА_9 засуджений за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК за відсутності доказів його винуватості, а також зазначає про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, оскільки суд призначив максимальне покарання, визначене санкціями інкримінованих статей, проігнорувавши загальні засади призначення покарання, встановлені ст. 65 КК, притому, що ОСОБА_9 раніше не судимий, обтяжуючі вину обставини відсутні.
 
На обґрунтування своїх доводів захисник ОСОБА_7 посилається також на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які, на його думку, полягають у тому, що:
- розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції відбувся незаконним складом суду, якому обвинувачений заявив відвід, оскільки цей склад суду ухвалював незаконні, шаблонні рішення про продовження тримання під вартою, про що свідчить рішення Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) від 8 липня 2021 року у справі “Єгоров проти України” № 54337/19, у якому встановлено порушення параграфу 3 ст. 5 та ст. 6 (1) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі — Конвенція) і визнано не законним тривале тримання під вартою ОСОБА_9 ;
- заміна складу суду відбулась без правових підстав, не було призначено запасного судді, а перебування судді у відпустці чи на лікарняному не є підставою для зміни складу суду, складу суду неодноразово заявлялись обґрунтовані відводи через незаконне продовження тримання під вартою обвинувачених;
- розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанціївідбувся незаконним складом суду, який піддягав самовідводу на підставі п. 2 ч. 2 ст. 412 КПК, оскільки за головуванням судді ОСОБА_13 суд неодноразово розглядав апеляційні скарги сторони захисту на ухвали місцевого суду про продовження строків тримання під вартою (1 вересня, 22 жовтня 2020 року) та залишав їх без задоволення . На той час ЄСПЛ було відкрито провадження за скаргою ОСОБА_9 про незаконне тримання під вартою;
- усупереч ст. 28 КПК судами було допущено занадто тривалий розгляд справи, що встановлено і в рішенні ЄСПЛ;
- вищезазначене рішення ЄСПЛ 20 липня 2021 року з офіційним перекладом разом із клопотанням про зміну запобіжного заходу ОСОБА_9 було надіслано до Львівського апеляційного суду, який відкрив провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_9 та його захисника на вирок суду, однак цей суд проігнорував вимоги статей 331, 201 КПК та не розглянув заявленого клопотання протягом трьох днів з моменту його отримання. Вказане клопотання було розглянуто аж 21 вересня (через два місяці) після наполягання сторони захисту;
- суд апеляційної інстанції проігнорував рішення ЄСПЛ, яким установлено незаконність тримання під вартою ОСОБА_9 та у якому зазначено про неправомірність ухвал щодо продовження строку тримання під вартою, тому, на думку захисника, судова колегія мала упереджене ставлення до ОСОБА_9 ;
- судові рішення ухвалено на підставі недопустимих доказів, оскільки справу розслідував неналежний орган досудового розслідування (досудове розслідування повинно було проводитись СВ ГУНП в Закарпатській області за місцем вчинення злочину, а не СБУ Вінницької області);
- судом не встановлено підстав для внесення відомостей до ЄРДР;
- судом не досліджено постанови про визначення підслідності;
- протоколи НСРД були підроблені і є недопустимими доказами (ч. 1 ст. 412 КПК);
- усупереч вимогам ст. 253 КПК ОСОБА_9 не був письмово повідомлений про те, що стосовно нього проводилися НСРД, чим були обмежені його конституційні права. Такі дії повинні були бути здійснені до звернення до суду з обвинувальним актом;
- порушуючи ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК, суд переклав обов`язок доказування невинуватості на обвинуваченого;
- усупереч ст. 29 КПК не було забезпечено ОСОБА_9 , який недостатньо володіє державною мовою, право мати перекладача, та не здійснено перекладу йому підозри, обвинувального акта мовою, якою він володіє (російською або словацькою);
- за епізодом від 21 квітня 2017 року покарання не призначено;
- суд не дотримався загальних засад кримінального провадження, встановлених статтями 8–13, 17, 21, 22, 28, 29 КПК;
- судом невірно зазначено про участь ОСОБА_9 в інкримінованих діяннях як організатора, оскільки відсутні докази його участі у вчиненні злочинів ОСОБА_10 та ОСОБА_6 . Рішення суду у цій частині є суперечливим, оскільки за першими чотирма епізодами суд дійшов до висновку про відсутність форми злочинної діяльності – організованої групи;
- судом невірно встановлено, що ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 об`єдналися у спільне об`єднання для готування або вчинення двох чи більше злочинів, стійкість такого об`єднання не підтверджується матеріалами НСРД;
- обшук автомобіля “Mitsubishi Pajero” та обшук затриманого ОСОБА_14 проводився 18 травня 2017 року без ухвали слідчого судді, при тому, що в ухвалі слідчого судді від 20 травня 2017 року про надання дозволу на проведення обшуку цього автомобіля зазначений строк дії ухвали 30 днів з дня її постановлення. За таких обставин слідча процесуальна дія не була узаконена, а отже всі докази, що були здобуті у ході обшуку автомобіля та ОСОБА_9 , є недопустимими; 
- за епізодом збуту в ніч з 18 на 19 травня 2017 року кокаїну загальною масою 191,943 г. (ч. 3 ст. 307 КК) матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_9 давав вказівки ОСОБА_10 щодо реалізації ним наркотичного засобу. На вилучених засобах не виявлено його біологічних зразків. стосовно коштів у розмірі 3700 дол. США ОСОБА_9 та ОСОБА_15 надали свої пояснення про те, що ОСОБА_15 мав боргові зобов`язання перед ОСОБА_9 , інших коштів ОСОБА_9 не отримував;
- належність ОСОБА_9 згортка, вилученого 19 травня 2017 року,  ґрунтується на припущенні, оскільки на вказаному згортку не було виявлено біологічних зразків ОСОБА_9 . Обшук 19 травня 2017 року був проведений неуповноваженою особою, оскільки дозвіл на проведення обшуку надавався  ОСОБА_16 , а фактично був проведений слідчим ОСОБА_17 ;  
- оскільки висновки суду про причетність ОСОБА_9 до вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК, за 7 епізодом є безпідставними, відсутня кваліфікуюча ознака “повторність”;
- ухвалою Вінницького міського суду від 16 травня 2017 надано дозвіл на обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_9 , слідчому ОСОБА_16 , фактично обшук проводив старший слідчий в ОВС 2 відділення СВ Управляння СБУ в Закарпатській області  ОСОБА_18 . Жодного доручення слідчого ОСОБА_16 старшому слідчому ОСОБА_18 в матеріалах справи немає;
- суд визнав ОСОБА_9 винуватим у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 307 КК,  керуючись «припущеннями», що є неприпустимим;
- судом не взято до уваги, що  ОСОБА_19 не є власником квартири, обшук проводився неуповноваженими особами, без участі власника та ОСОБА_9 , без відеофіксації. Надалі не було допитано власника щодо походження вилученої речовини;
- попри те, що ОСОБА_9 після затримання заявив, що наркотичну речовину йому було підкинуто особами, які проводили обшук, за його заявою не було внесено відомостей до ЄРДР та не проведено розслідування;
- за всіма епізодами суд не врахував показань   ОСОБА_20 ,ОСОБА_21 ,  оперуповноваженого ОСОБА_22 ;
- мала місце провокація злочину, оскільки в матеріалах кримінального провадження є ознаки, притаманні провокації злочину правоохоронними органами, а саме спонукання до вчинення злочину. Зокрема, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 визнали у судовому засіданні, що вони є працівниками правоохоронного органу СБУ. Стороною обвинувачення не надано підстави для внесеня відомостей до ЄРДР, приховано роль організатора ОСОБА_21 . Вказані особи неодноразово спонукали ОСОБА_10 та ОСОБА_6 до вчинення злочинів, оскільки з моменту, коли сторона захисту почала стверджувати про існування провокації злочину, доказування відсутності підбурювання стало обов`язком сторони обвинувачення;
- суд зобов`язаний був визнати недопустимими докази, отримані внаслідок проведення НСРД, за всіма епізодами; 

- у матеріалах справи за жодним епізодом, за яким ОСОБА_19 визнаний винуватим, немає належних, допустимих та достовірних доказів.
 
Водночас захисник посилається на те, що суд апеляційної інстанції:
- не врахував доводів апеляційної скарги щодо незаконного складу суду (порушення під час заміни складу суду, незадоволенняобґрунтованих відводів через незаконне продовження тримання під вартою);
- безпідставно не розглянув заявлені в апеляційній скарзі клопотання, у тому числі про повторне дослідження доказів та допит свідків;
- послався на протоколи НСРД, попри те, що суд першої інстанції не досліджував цих протоколів та не порівнював їх з оригіналами відео- та звукофікації, вказаних у протоколах НСРД;
- не спростував жодного доводу апеляційної скарги сторони захисту, не врахував таких доводів апеляційної скарги: щодо незаконності обшуку квартири засудженого; щодо порушень положень ст. 29 КПК; що організатором є ОСОБА_21 , проігнорував ним же встановлені факти; що ОСОБА_9 не призначено покарання за одним епізодом; що місцевим судом не досліджено матеріали НСРД, де більш повно зафіксована діяльність організатора ОСОБА_21 , а досліджено лише протоколи НСРД, у яких відомості про нього умисно приховані.
 
Крім того, захисник ОСОБА_7 зазначає про те, що обвинувальний акт не містить даних, які свідчать про вчинення злочинів обвинуваченими у складі організованої групи.
 
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_9 просить скасувати судові рішення щодо нього та призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції. При цьому наводить доводи аналогічні за змістом доводам касаційної скарги захисника ОСОБА_7 . 
 
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_8  просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_6 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
 
На обґрунтування своїх доводів захисник ОСОБА_8 покликається на те, що:
- у суду першої інстанції не було підстав для засудження ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК, ці ж порушення допустив і суд апеляційної інстанції, залишивши вирок Ужгородського міськрайонного суду без змін;
- судами порушено положення статей 84–87, 89, ч. 1 ст. 91 КПК, оскільки належних та допустимих доказів, які би підтверджували вину  ОСОБА_6 в інкримінованих йому злочинах, матеріали кримінального провадження не містять;
- протокол обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 від 18 травня 2017 року є неналежним та недопустимим доказом, адже наркотичні речовини і зброя в нього знайдено не було, обшук проведено з 23:20 до 03:10, у чому не було нагальної потреби, без адвоката, у протоколі відображено відомості, які не мали місця в реальному житті, адже ніяких пакетиків та патронів знайдено не було, а лише старий лікарський препарат “терен”, на якому був пил, про що ОСОБА_6 зазначив в протоколі, внаслідок чого є недопустимими докази, отримані за наслідками цього обшуку: протокол обшуку від 18.05.2017 року, опис вилученого майна та речей, висновок експерта від 16.06.2017 року № 295-Б та висновок експерта від 20.07.2017 року № 1092;
- вина обвинувачених не може підтверджуватися дослідженими в судовому засіданні доказами, відображеними на цифрових носіях, оскільки вони є неналежними та недопустимими доказами, а те, що на їх підставі ОСОБА_6 було засуджено, свідчить про порушення норм статей 84–87, 89 КПК;
- під час розгляду клопотання щодо застосування запобіжного заходу сторона обвинувачення не довела наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК;
- ОСОБА_6 усупереч ч. 1 ст. 253 КПК не було повідомлено про проведені стосовно нього НСРД;
- суди обох інстанцій не дали жодної правової оцінки тій обставині, що сторона обвинувачення не довела, що в інший спосіб, ніж втручання у таємницю спілкування, неможливо досягти запобігання вчинення злочинів;
- суд безпідставно відмовив у задоволенні заяви про відвід головуючому судді, оскільки автоматичне продовження строків тримання під вартою свідчить про необ`єктивність судді ОСОБА_23 ;
- судом апеляційної інстанції не застосовано норми процесуального права, передбачені п. 2 ч. 1 с. 415 КПК, які давали підстави для скасування вироку суду та направлення справи на новий розгляд через упередженість суду першої інстанції: п. 4 ст. 75 КПК (за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості), статей 80, 81 КПК.
- за весь час розгляду справи в суді першої інстанції колегія суддів постійно змінювалася. Такі зміни були безпідставними та нічим не мотивовані, що призвело до затягування судового розгляду і, як наслідок, порушення ст. 6 Конвенції;
- судами не враховано практику ЄСПЛ та Верховного Суду про дотримання стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом;
- судами не розглянуто версії сторони захисту щодо провокації злочину;
- усупереч ст. 370 КПК у вироку не вказано, що ОСОБА_6 брав участь у вчиненні злочину за епізодом від 18 травня 2017 року за ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК, проте суд визнав доведеним обвинувачення у цій частині;
- щодо епізоду від 21 квітня 2017 року за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК не вирішено питання про призначення покарання чи визнання обвинувачених невинуватими;
- місцевий суд не дотримався статей 370, 373, 374 КПК, а суд апеляційної інстанції ці положення проігнорував.
 
Водночас захисник ОСОБА_8 зазначає про невідповідність обвинувального акта вимогам закону.
 
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні:
- захисники та засуджений ОСОБА_9 підтримали вимоги касаційних скарг;
- прокурори вважали судові рішення законними та обґрунтованими й просили залишити їх без зміни. Стосовно доводів сторони захисту про тривалий розгляд судами кримінального провадження прокурор ОСОБА_5 зазначила, що у цьому проваджені за скаргами сторони захисту було винесено близько 300 рішень. Крім того, прокурор акцентувала увагу, що в період розгляду судами кримінального провадження діяли певні обмеження, пов`язані з пандемією короновірусу. 
 
Мотиви Суду
 
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
 
Крім цього, відповідно до положень ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
 
З урахуванням наведеного не є предметом дослідження суду касаційної інстанції доводи касаційних скарг захисників та засудженого ОСОБА_9 щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, стосовно оцінки доказів, а саме:
- щодо неправильної правової оцінки судами обставин справи; 
- що вага наркотичного засобу зазначалась у кількості 330 гу цілісній упаковці з голограмою, натомість згідно з протоколом вилучено речовину, масою 300,3695 г, що свідчить про те, що частину наркотичної речовини було вилучено для того, щоб її виявити під час незаконного обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_9 ;
- щодо необхідності дослідження протоколу обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 від 18 травня 2017 року;
- що жодних вказівок  ОСОБА_6 ні ОСОБА_24 ні ОСОБА_10 не давав;
- про недослідження оригіналів матеріалів НСРД (аудіоконтролю телефонних розмов ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , оригіналів матеріалів аудіо- відеоспостереження за ними);
- за епізодом від 21 квітня 2017 року про збут двох пістолетів-кулеметів «Scorpion» обвинувачення ОСОБА_9 є надуманим та не відповідає фактичним обставинам справи;
- під час допиту свідки   ОСОБА_11 та ОСОБА_12 повідомили суду, що ОСОБА_9 з ними не знайомий і участі у злочинах не брав;
- матеріали справи не містять жодних доказів причетності ОСОБА_9 до вчинення злочину за епізодом збуту в ніч 18 травня 2017 року зброї та боєприпасів особам, що виконували спеціальне завдання, судом невірно викладено хронологію подій за вказаним епізодом;
- рішення винуватості  ОСОБА_9 за епізодом від 21 квітня 2017 року обґрунтовано тим фактом, що ОСОБА_9 начебто підвозив   ОСОБА_25 до відділення Нової Пошти для отримання посилки від  ОСОБА_11 , проте такі висновки не підтверджені матеріалами справи;
- не допитано свідка ОСОБА_26 , явку якого у судове засідання протягом трьох років сторона обвинувачення не забезпечила;
- невірно зазначено в мотивувальній частині показання ОСОБА_11 ,  ОСОБА_12 ;
- невірно викладено в рішенні показання ОСОБА_21 ;
- невірно зазначено в мотивувальній частині обставини, встановлені матеріалами НСРД;
- невірно зазначено начебто ОСОБА_10 неодноразово заявляв ОСОБА_11 та  ОСОБА_12 , що працює в групі з ОСОБА_27 та ОСОБА_28 і що останній є керівником;
- невірно зазначено, що  ОСОБА_11 та  ОСОБА_12 не провокували ОСОБА_10 і ОСОБА_6 на вчинення протиправних дій;
- не враховано, що ОСОБА_21 є працівником правоохоронного органу та познайомив ОСОБА_10 та ОСОБА_6 з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 під видом інвесторів.
 
Таким чином, під час розгляду касаційних скарг суд касаційної інстанції виходить із тих фактичних обставин, які встановлено судами попередніх інстанцій.
 
Крім цього, відповідно до положень, передбачених ст. 314 КПК, оцінка відповідності обвинувального акта вимогам КПК проводиться місцевим судом на стадії підготовчого судового засідання, тому не є предметом розгляду суду касаційної інстанції доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_8  про невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК, а саме про те, що у обвинувальному акті:
- епізоди 1.04., 16.05, 18.05 і в ніч з 18 на 19.05, 21.04., 11. 04, 24. 03, 26. 04, і в ніч з 28 на 29 квітня 2017 року стороною обвинувачення у вину ОСОБА_6   взагалі не ставилися ані одноособово, ані у складі ОЗГ, ці епізоди інкримінуються ОСОБА_10 тому за цими епізодами  ОСОБА_6 мав бути виправданий як і в цілому за обвинуваченням. За цими епізодами співучасть ОСОБА_6 орган досудового розслідування не інкримінує, оскільки у обвинувальному акті роль співучасника не розписана, форма співучасті не визначена. Зі змісту обвинувального акта організатором злочинів визначено ОСОБА_9 , а ОСОБА_10 та ОСОБА_6 залучені у невстановлений час, не зрозуміло у якій формі співучасті (посібник, підбурювач, виконавець), відсутність такого розмежування дій осіб позбавляє суд встановити правильні фактичні дані та вірно кваліфікувати дії обвинувачених;
- сторона обвинувачення не вказала про правові підстави перебування ОСОБА_6 на території митної зони, при тому, що в нього відсутній закордонний паспорт;
- епізод від 11 квітня 2017 року інкримінується виключно ОСОБА_10 без співучасті. Така нечіткість обвинувачення є порушенням права на захист не тільки ОСОБА_6 , а й ОСОБА_10 ;
- за епізодом 24 квітня 2017 року відсутні відомості за змістом обвинувачення, що в цей день відбувався збут, а на стор. 4 обвинувального акта вказано, що всі троє збули зброю, при цьому не вказано часу, способу тощо, до того ж у ОСОБА_6 пістолети не зберігалися (як і все інше), а на стор. 6 (абз. 6) обвинувального акта щодо нього відображено саме таке обвинувачення. Також у нього не було знайдено пістолети та відповідно їх не вилучено під час обшуку 18 травня 2017 року. Такі порушення,на думку захисника, призвели до незрозумілості обвинувачення і, як наслідок, до порушення права на захист, адже обвинувачення має бути чітким та зрозумілим,
та захисника  ОСОБА_29  і засудженого ОСОБА_9 про те, що у обвинувальному акті:
- не зазначено, коли була створена організована група, в чому полягала міцність зв`язків між її учасниками, які були правила поведінки в групі, в чому полягав єдиний план;
- не враховано, що ОСОБА_6 вперше подзвонив ОСОБА_9 11 травня 2017 року, а той навіть не мав його телефона; між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 існувала суперечка, хто буде працювати з ОСОБА_11 ;
- відсутні докази причетності ОСОБА_9 до вчинення злочинів. 
 
Крім цього, посилаючись на те, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, сторона обвинувачення не довела підстав, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК, захисник ОСОБА_8 не вказує, яким чином зазначене істотно вплинуло на законність оскаржуваних судових рішеньщодо доведеності винуватості, правильності кваліфікації дій її підзахисного та призначеного покарання.
 
Поряд з цим, як убачається з матеріалів кримінального провадження, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 та  ОСОБА_6  у вчиненні злочинів ґрунтується на сукупності доказів, досліджених судом.
 
Так, під час ухвалення вироку суд першої інстанції у тому числі урахував показання:
- свідка ОСОБА_11 про те, що на початку березня йому стало відомо, що на Закарпатті функціонує група осіб, яка здійснює переміщення через кордон зброї та наркотичних засобів. Працівники СБУ запропонували взяти участь у проведенні оперативної закупки, придумали легенду, згідно з якою він з ОСОБА_12 діяли, при цьому використовували як справжні, так й імітаційні грошові кошти в національній та іноземній валюті. Вказує, що із заздалегідь отриманими коштами він з ОСОБА_30 поїхав до м. Ужгорода, де зустрілися з ОСОБА_31 та ОСОБА_27 і домовилися, що будуть купувати пістолети Гранд Пауєр за 3000 дол. США та ЧЗ за 1500 дол. США. Для перевірки належного функціонування зброї вони поїхали за місто, де проводили відстріли, в цей час ОСОБА_27 , який залишився з ОСОБА_30 , перевіряв справжність наданих ними грошових коштів. Йому передали зброю, вказавши, що вона з ОСОБА_32 , зауважили також, що є наркотики, за які слід дати завдаток. Вони обмінялися номерами мобільних телефонів у Вайбері, пізніше в ході телефонної розмови з ОСОБА_31 узгодили передачу завдатку за наркотики Новою Поштою. 400 євро вони передали ОСОБА_33 всередині жорсткого диска, за що згодом отримали від ОСОБА_34 та ОСОБА_27 кокаїн та метамфетамін для подальшої реалізації і проведення повної оплати, при цьому вони надали ОСОБА_35 завдаток за зброю. Після проведення повного розрахунку вони отримали посилку з двома пістолетами «Скорпіон» від провідника потяга ОСОБА_36 . Крім цього, свідок зазначив, що він з ОСОБА_30 зустрічалися з ОСОБА_31 у м. Вінниці, де вони домовлялися про пістолети-кулемети, оплату за раніше наданий кокаїн тощо. Пізніше, між ним та ОСОБА_31 відбувалася розмова у Вайбері і вони домовилися про зустріч в м. Ужгороді. По приїзді, ОСОБА_37 поселив їх у готелі «Дует», згодом вони поїхали за місто, де вели розмову про гроші за кокаїн, віддали їх, після чого ОСОБА_37 поїхав. Пізніше ОСОБА_37 привіз в готельний номер два пістолети з боєприпасами та магазинами, кокаїн, однак вони сказали, що кошти в автомобілі в тайнику, тому ОСОБА_37 поклав вищевказані предмети в сумку і вони пішли на автостоянку. Свідок зазначає, що дістав гроші з тайника автомобіля і в момент, коли ОСОБА_37 здійснював перерахунок коштів, їх затримали працівники СБУ. Також свідок вказав, що під час спілкування з ОСОБА_31 , той згадував ОСОБА_28 , а також розповідав про проекти щодо наркотиків та вогнепальної зброї за кордоном. Крім цього, свідок упізнав у судовому засіданні ОСОБА_6 , який передавав їм з ОСОБА_30 у м. Ужгороді метамфетамін і весь час був поруч. Також свідок упізнав у ОСОБА_9 . ОСОБА_38 , оскільки бачив його на фото й відео, а також чув про нього в розмовах із ОСОБА_31 та ОСОБА_27 , які казали, що рішення приймає ОСОБА_28 . Свідок упізнав і у ОСОБА_39 . ОСОБА_34 , який демонстрував їм зброю, передавав кокаїн, вів телефонні розмови по ОСОБА_40 , приїжджав до м. Вінниці тощо. При цьому свідок зазначив, що до 24 березня 2017 року з вказаними особами знайомий не був. Свідок ОСОБА_11 під час повторного допиту зазначив, що він був зосереджений на особі, в якої була зброя —  ОСОБА_10 , при цьому не знає, хто перебував із ними в автомобілі ще, однак зауважив, що така особа не брала участі у передачі зброї та наркотиків. При цьому ОСОБА_11 повідомив, що ОСОБА_37 розповідав про ОСОБА_28 як про авторитет, який організовує бізнес, і припускав, що бачив ОСОБА_28 , коли той слідкував за їх «сдєлками». Також про ОСОБА_9 розповідав ОСОБА_6 як про «головного». Разом з тим свідок зазначив, що безпосередньо з ОСОБА_9 не зустрічався. Пояснив, що товар позначався ними словами-замінниками: кокаїн – «коньяк», метамфетамін – «самогон», автоматична зброя – «червоне вино», пістолети – «біле вино». Указав, що фактично такі напої до м. Ужгорода не привозив. Щодо особи на ім`я ОСОБА_41 свідок зазначив, що не знає чи є він працівником правоохоронного органу, чи ні, і не впевнений в цьому. Пояснив, що особа на ім`я ОСОБА_41 ніякої участі в збуті та придбанні зброї і наркотиків не брала, ніяких вказівок йому на давала. Таку діяльність проводили лише ОСОБА_37 та ОСОБА_27 . Також свідок повідомив, що між останніми були розбіжності, оскільки ОСОБА_27 запропонував працювати безпосередньо з ним;
- показання свідка ОСОБА_12 , який підтвердив вищенаведені показання свідка ОСОБА_11 . Крім того, свідок зазначив, що 24 березня 2017 року, у якості подарунку ОСОБА_27 передав їм ще один згорток з метамфетаміном;
- показання свідка ОСОБА_22 , оперативного працівника СБУ, який повідомив, що складав протокол про НСРД й описував те, що бачив, і те, що чув. На запитання сторони захисту про відсутність у протоколах даних про особу на ім`я ОСОБА_41 , зазначив, що не пам`ятає, можливо фрагменти його розмови неможливо було розібрати, при цьому сказав, що основна увага зверталась на відтворення розмов з основними фігурантами кримінального провадження;
- показання свідка ОСОБА_21 про те, що він знайомий з ОСОБА_6 близько п`яти років, оскільки той був його сусідом, підтримував з ним нормальні стосунки. З іншими обвинуваченими не знайомий. 21 квітня 2017 року біля собору в м. Ужгороді не був, до зброї та наркотиків не причетний й на «відстріл» зброї не їздив. Вказав, що співробітництво зі ОСОБА_42 чи з іншими правоохоронцями не вів, зброю та наркотики не передавав, гроші за подібні дії не отримував.
 
Дослідив суд першої інстанції й інші зібрані докази, зокрема:
- постанову від 27 березня 2017 року (розсекречено протокол № 14/акт47 від 10 квітня 2017 року) про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки шляхом імітації придбання вогнепальної зброї, боєприпасів, особливо небезпечних наркотичних засобів щодо невстановлених осіб на ім`я ОСОБА_37 та ОСОБА_27 у період з 23.07.2014 по 23.07.2017 без затримання злочинців з втратою заздалегідь ідентифікованих засобів. У вказаній постанові зазначено, що органом досудового розслідування отримано інформацію, за якою невстановлені особи — мешканці м. Ужгорода на ім`я ОСОБА_37 та ОСОБА_27 , дотримуючись вимог конспірації, найближчим часом, (з 23.03.2017 до 07.04.2017) планують збути пістолети марок «Scorpion», «CZ», «Grand Power» з бойовими припасами до них, а також особливо небезпечний наркотичний засіб – кокаїн. Зазначено, що ці особи планують збувати пістолети марки «Grand Power» з глушником та бойовими припасами за 3000 євро, а пістолети марки «CZ» за 1500 євро. Вказано, що потенційному покупцю буде запропоновано придбати пробний зразок кокаїну у виді 1 г за 60 євро. Зазначено, що під час контролю за вчиненням злочину роль покупців мають імітовати ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ;
- заяви від 20 березня 2017 року, згідно з якими ОСОБА_11 й ОСОБА_12 залучені до участі в НСРД;
- постанову від 23 березня 2017 року (розсекречено акт №53/6/32-227док від 19.04.2017), згідно з якою постановлено використати в період з 23.03. по 23.04.2017 під час проведення НСРД щодо невстановлених осіб на ім`я ОСОБА_37 та ОСОБА_27 заздалегідь ідентифіковані грошові кошти в сумі 6000 євро;
- протоколи за результатами проведення НСРД від 27.03.2017 (розсекречено акт №53/6/32-227док від 19.04.2017), від 05.04.2017 (розсекречено акт №53/14/104-495 док від 27.04.2017);
- протокол від 17.07.2017 про огляд оптичного диска, створеного 24.03.2017;
- протокол огляду від 25.03.2017, згідно з яким було оглянуто місцевість, де ОСОБА_11 разом з невстановленою особою на ім`я ОСОБА_37 здійснили перевірку трьох одиниць вогнепальної зброї, а саме пістолетів «CZ» та «Grand Power». На трав`яному покриві було виявлено стріляні гільзи різного калібру;
- дані висновку судової біологічної експертизи № 206 від 20.06.2017;
- дані висновку судово-балістичної експертизи № 206-Б від 18.04.2017, за яким:
1) три пістолети, надані на дослідження, є короткоствольною вогнепальною зброєю - нарізними самозарядними пістолетами, придатними для стрільби, у які будь-які зміни не вносились, моделей: «GRAND POWER», калібру 9x17 мм, № б/н, виробництва Словакії; «VZOR 70» калібру 7,65x17 мм, № 589***, виробництва Чехословакії; «VZOR 50» калібру 7,65x17 мм, № D 69***, виробництва Чехословакії;
2) 147 патронів, надані на дослідження, з яких: 53 патрони, є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї - короткими патронами калібру 9x17 мм «Браунінг», зразка 1908 року, призначеними для стрільби з пістолетів «Browning», «Walther PP», «Beretta», «GRAND POWER» та іншої зброї калібру 9 мм під даний пристрій. Патрони є придатними до стрільби; 94 патрони є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї - пістолетними патронами калібру 7,65x17 мм, призначені для стрільби з пістолетів калібру 7,65 мм «Браунінг 1910», «CZ-27», «Vz.61», «Vzor 50, 70» та з іншої зброї під даний патрон. Патрони придатні для стрільби. 
3) сім гільз, надані на дослідження: п`ять гільз, є частинами бойових припасів до нарізної вогнепальної зброї - стріляними гільзами пістолетних патронів калібру 9x17 мм (Browning), зразку 1908 року, призначеними для стрільби з пістолетів «Browning», «Walther PP», «Beretta», «GRAND POWER»» та з іншої зброї під даний патрон, були відстріляні з пістолета моделі «GRAND POWER», калібру 9 мм, № б/н, виробництва Словакії; дві гільзи, є частинами бойових припасів до нарізної вогнепальної зброї - стріляними гільзами пістолетних патронів калібру 7,65x17 мм (Browning), зразку 1897 року, призначеними для стрільби з пістолетів «Browning», «Mauser», «Walther» та з іншої зброї під цей патрон, були відстріляні з пістолету моделі «Vzor 50», калібру 7,65 мм, № НОМЕР_4 , виробництва Чехословакії;
- протокол за результатами проведення НСРД від 20 квітня 2017 року (розсекречено акт №53/6/32-271 док від 10.05.2017);
-  постанову про проведення НСРД (розсекречено протоколом №18/акт51 від 22.05.2017);
- постанову від 11 квітня 2017 (розсекречено акт №53/6/32-271док від 10.05.2017) про використання у період з 11 по 21 квітня 2017 року під час проведення НСРД щодо ОСОБА_10 та невстановленої особи на ім`я ОСОБА_27 заздалегідь ідентифікованих грошових коштів у сумі 400 євро;
- протокол від 11 квітня 2017 року (розсекречено акт №53/6/32-271док від 10.05.2017) огляду грошових коштів на загальну суму 400 євро;
- протокол за результатами проведення НСРД від 25 квітня 2017 року (розсекречено акт №53/16/32-227док від 19.04.2017), згідно з яким 11.04.2017 ОСОБА_12 було оформлено поштове відправлення з м. Вінниці до м. Ужгорода за вказаними ОСОБА_10 реквізитами. Поштове відправлення складалося з жорсткого диска, в якому було поміщено 400 євро. На підтвердження відправки диску ОСОБА_11 відправив ОСОБА_10 фотознімок експрес-накладної. Після завершення контролю за вчиненням злочину ОСОБА_11 та ОСОБА_12 передали слідчому предмети, передані ОСОБА_10 та ОСОБА_27 у рахунок одержаних ними заздалегідь ідентифікованих грошових коштів у розмірі 400 євро, коробку в якій розміщувався жорсткий диск, та три паперових згортки, скріплені резинками – газети із кристалічною речовиною;
- протокол за результатами проведення НСРД від 25 травня 2017 року (розсекречено акт №53/14/104-822);
- протокол огляду коробки темного кольору з маркуванням “ASUS”, з жорстким диском всередині від 11 травня 2017 року;
- дані висновку експерта від 11 липня 2020 № 952, згідно з яким надані на експертне дослідження речовини містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено, – метамфетамін. У речовинах маса метамфетаміну становить 10,258 г, 6,249 г, 5,550 г;
- дані висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів від 24 липня 2017 року №951, згідно з яким надана на дослідження речовина містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено, – кокаїн масою 54,936 г;
- постанову про проведення НСРД (розсекречено протоколом №18/акт51 від 22.05.2017);
- постанову від 20 квітня 2017 року (розсекречено акт № 53/6/32-271док від 10.05.2017) про використання у період з 21.04. по 21.05.2017 під час проведення НСРД щодо ОСОБА_10 та невстановленої особи на ім`я ОСОБА_27 заздалегідь ідентифікованих грошових коштів в сумі 3730 євро;
- протокол від 20 квітня 2017 року (розсекречено акт № 53/6/32-271док від 10.05.2017) огляду грошових коштів на загальну суму 3730 євро;
- постанову від 26 квітня 2017 року (розсекречено акт № 53/6/32-271док від 10.05.2017) про використання у період з 21.04. по 21.05.2017 під час проведення НСРД щодо ОСОБА_10 та невстановленої особи на ім`я ОСОБА_27 заздалегідь ідентифікованих грошових коштів в сумі 2020 євро;
- протокол від 20 квітня 2017 року (розсекречено акт № 53/6/32-271док від 10.05.2017) огляду грошових коштів на загальну суму 2020 євро;
- протокол за результатами проведення НСРД від 03 травня 2017 року (розсекречено акт №53/6/32-271 док);
- протокол за результатами проведення НСРД від 24 травня 2017 року (розсекречено акт №53/14/104-822), згідно з яким здійснено візуальне спостереження з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження від 27.04.2017, де зафіксовано як о 19:34 з переднього пасажирського сидіння автомобіля «Мітсубіші Пажеро» чорного кольору вийшов ОСОБА_10 , зайшов у відділення, де отримав посилку, ймовірно в якій була картонна коробка білого кольору від пристрою з грошовими коштами. За кермом автомобіля був ОСОБА_9 ;
- протокол огляду оптичного диска з фото- та відеозаписами, створеними 27.04.2017 від 17 липня 2017 року;
- протокол за результатами проведення НСРД від 16 травня 2017 року (розсекречено акт № 53/14/104-826);
- протокол за результати проведення НСРД від 16.05.2017 (розсекречено акт № 53/14/104-826);
- дані висновку судово-балістичної експертизи №248-Б від 11 2017, згідно з якими, вилучені 29 квітня 2017 року в ОСОБА_10 та невстановленої особи на ім`я ОСОБА_27 : два придатні для стрільби пістолети-кулемети виробництва Чехії є нарізною, вогнепальною зброєю моделей «Scorpion» (Vz.61) калібру 7,65 мм, зразка 1961 року, № НОМЕР_1 , 1976 року виготовлення та № НОМЕР_2 , 1965 року виготовлення; 15 патронів є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї — пістолету «Browning» калібру 7,65 мм (Вг). Ці патрони придатні для стрільби та мають достатню уражальну дію;
- протокол огляду оптичного диска від 17 липня 2017 року;
- протокол за результатами проведення НСРД від 25 травня 2017 року (розсекречено акт № 53/14/104-822), згідно з яким відтворено подію 05.05.2017, у ході якої зафіксовано факт прибуття ОСОБА_10 до м. Вінниці, де його зустрів ОСОБА_43 . Під час розмови ОСОБА_44 розповів про домовленість на придбання зброї різного калібру; сказав, що потрібно визначатися з кокаїном; зазначив про організацію; розповів, що працює з «близькими», зокрема згадав ОСОБА_45 та ОСОБА_46 . Пізніше до їх розмови в кафе приєднався ОСОБА_47 , у ході якої обговорювали якість та ціну придбаного наркотику. Крім цього ОСОБА_37 згадував ОСОБА_46 як свого начальника та близьку людину;
- постанову про проведення НСРД від 16 травня 2017 року (розсекречено протоколом № 25/акт 57 від 21.07.2017);
- постанову від 17 травня 2017 року про виготовлення несправжніх (імітаційніх) засобів у вигляді 132 000 грн та 5000 дол. США;
- протокол про виготовлення несправжніх (імітаційних) засобів від 17.05.2017;
- протокол за результатами проведення НСРД від 17 по 18.05.2017;
- протокол за результатами проведення НСРД від 15.06.2017 (розсекречено акт №53/14/104-820) про відтворення подій 12.05.2017, 14.05.2017, 15.05.2017, в ході яких зафіксовано телефонну розмову ОСОБА_48 та ОСОБА_10 про кокаїн, пістолети;
- протоколи за результатами проведення НСРД від 15.06.2017 (розсекречено акт №53/14/104-820), від 22.06.2017 (розсекречено акт №53/14/104-820), від 22.06.2017 (розсекречено акт №53/14/104-820) про відтворення події 18.05.2017;
- протокол за результатами проведення НСРД від 15.06.2017 (розсекречено акт №53/14/104-820) про відтворення події 18.05.2020 в м. Ужгороді в ході якої зафіксовано, як близько 20:00 ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 під`їхали до готелю «Ужгород», ОСОБА_10 вийшов з автомобіля, а ОСОБА_9 припаркувався в дворі багатоповерхівки на просп. Свободи, пішки пройшов до готелю «Ужгород», де зустрівся з чоловіком, який згодом сів за кермо автомобіля «Тойота Кемрі» й поїхав, а о 21:30 зустрівся поблизу Боздоського парку зі ОСОБА_49 ;
- протокол за результатами проведення НСРД від 15 червня 2017 року (розсекречено акт №53/14/104) про відтворення події 18 травня 2020 року в м. Ужгороді;
- дані висновку судово-балістичної експертизи від 01 червня 2017 року №269-Б, відповідно до якого вилучені 18.05.2017 у ОСОБА_10 та ОСОБА_9 :
1) 2 пістолети-кулемети, є нарізною вогнепальною зброєю - пістолетами-кулеметами моделі «Scorpion Sa Vz.61» калібру 9 мм, зразку 1961 року виробництва Чехії придатними для стрільби патронами калібру 9х17 мм № НОМЕР_5 (номерні значення частково знищені), та № НОМЕР_5 (номерні позначення частково знищені); 
2) 349 патронів є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї - короткими патронами калібру 9x17 мм «Браунінг», зразку 1908 року, призначеними для стрільби з пістолетів «Browning», «Walther PP», «Berretta», «GRAND POWER» та іншої зброї калібру 9 мм під цей патрон;
- дані висновку судової біологічної експертизи від 25 липня 2017 року № 375;
- дані висновку судово-балістичної експертизи від 02 червня 2017 року № 271-Б, згідно з якими 2 пістолети, вилучені 19 травня 2017 року у автомобілі BMW RAD 5, р.н. НОМЕР_3 , є короткоствольною вогнепальною зброєю: - один  пістолет є нарізним самозарядним пістолетом моделі «Grand Power» калібру 9x17 мм, № б/н, виробництва Словаччини, призначений для стрільби патронами калібру 9x17 мм; — один пістолет є нарізним самозарядним пістолетом моделі «Grand Power» 9x17 mm. № б/н, виробництва Словаччини, призначений для стрільби патронами калібру 9x17 мм.;
- дані висновку експерта від 23 травня 2017 року №1091. згідно з якими надані на експертне дослідження речовини загальною масою 300,4467 г, що містилися в трьох паперових згортках, мають у складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено, — кокаїн. Надані на дослідження речовини, загальною масою 9,5212 г, що містилися у двох пакетах, мають у складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено, — кокаїн;
- дані висновку експерта від 10.07.2017 №1107, згідно з якими надані на експертне дослідження речовини містять у складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено, — кокаїн. У речовині масою 300,3695 г маса кокаїну становить 186,020 г (на попереднє дослідження, згідно з висновку експерта від 23.05.2017 № 1091, було надано речовини, загальною масою 300,4467 г, в якій маса кокаїну відповідно становила 186,067 г). У речовині масою 9,4696 г маса кокаїну становить 5,844 г (на попереднє дослідження, згідно з висновком експерта від 23.05.2017 № 1091, було надано речовини, загальною масою 9,5212 г, в якій маса кокаїну відповідно становила 5,876 г);
- протокол за результатами проведення НСРД від 23 травня 2017 року (розсекречено акт № 53/14/104-828), згідно з яким відтворено телефонну розмову 24 березня 2017 року між ОСОБА_27 та ОСОБА_10 , в ході якої останній повідомляє, щоб ОСОБА_27 взяв шість одиниць зброї. Крім цього в розмові фігурує ім`я ОСОБА_41 . 12.04.2017 відбувається розмова ОСОБА_10 із ОСОБА_9 , під час якої вони домовляються про поїздку на Нову Пошту;
- протокол за результатами проведення НСРД від 22 травня 2017 року (розсекречено акт №53/14/104-828), згідно з яким відтворено телефонну розмову 21 квітня 2017 між ОСОБА_27 та іншим чоловіком, в ході якої той повідомляє, що йде на залізничний вокзал пересилати посилку київським потягом. 11.05.2017 ОСОБА_27 повідомляє, що одесити готові висилати гроші та приїхати працювати. 11.05.2017 ОСОБА_27 телефонує ОСОБА_9 , з яким вони домовляються про зустріч. 11.05.2017 ОСОБА_27 розмовляє з ОСОБА_11 , вони обговорюють асортимент зброї, новизну такої тощо. При цьому ОСОБА_27 каже, що буде зустрічатися з людиною, яка ОСОБА_35 передала зброю, передану надалі ОСОБА_11 . ОСОБА_27 стверджує, що буде працювати з ОСОБА_28 напряму, оскільки ОСОБА_37 не виходить на зв`язок. Крім цього, чоловіки розмовляли про кокаїн. В розмові фігурує ім`я ОСОБА_41 . 12.05.2020 ОСОБА_27 запевняє ОСОБА_11 , що кокаїн хорошої якості та повідомляє, що сьогодні узгодить питання щодо вогнепальної зброї. 12.05.2017 ОСОБА_27 розмовляє з ОСОБА_50 , в ході розмови вони обговорюють можливість замовлення вогнепальної зброї певного взірця та її ціну.12.05.2017 ОСОБА_27 розмовляє з ОСОБА_11 , в ході розмови повідомляє, що спілкувався напередодні з ОСОБА_28 та ОСОБА_31 , останній повідомив, що там є заборгованість;
- протокол за результатами проведення НСРД від 23.05.2017 (розсекречено акт №53/14/104-828);
- протокол за результатами проведення НСРД від 23.05.2017 (розсекречено акт №53/14/104-828);
- протокол огляду від 10.05.2017 телефону марки «HTC», модель «ADR6350 Verizone», серійний номер НОМЕР_6 , НОМЕР_7 із сім-картою номера телефону НОМЕР_8 , згідно з яким в додатку «Viber» наявні діалоги з абонентами « ОСОБА_51 » та « ОСОБА_52 ». Зі змісту яких видно, що абонент « ОСОБА_51 » надсилав абоненту інформацію щодо пересилки посилок Новою Поштою: адреси доставки, суми, останній надсилав фото експрес-накладних тощо. У свою чергу абонент « ОСОБА_52 » надсилав абоненту інформацію про час прибуття потяга, дані провідника тощо;
- протокол огляду від 10.05.2017 телефону марки «HTC», модель «ADR6350 Verizone», серійний номер НОМЕР_6 , НОМЕР_7 із сім-картою номера телефону НОМЕР_8 , згідно з яким в додатку «Viber» наявні діалоги з абонентами « ОСОБА_51 » та « ОСОБА_52 ». Зі змісту яких видно, що абонент « ОСОБА_51 » надсилав абоненту світлину вогнепальної зброї та номер банківської картки, у відповідь на що отримав підтвердження абонента, що скинув з уточненням: «там за два рази» «15 и 13,5»;
- протокол обшуку від 18 травня 2017 року, проведений за ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16.05.2017 (справа №127/10211/17) у житлі та підсобних приміщеннях ОСОБА_6 на АДРЕСА_3 , згідно з яким виявлено та вилучено, крім іншого, мобільні телефони, іноземну та національну валюту, 15 згортків із напівпрозорими кам`янистими речовинами різного кольору, пістолетні патрони, патрони для гвинтівок, гільзи, кулі, а також упаковки біло-червоного кольору з написом «Тарен 6 таблетки Противоядие ФОВ» з таблетками білого кольору;
- дані висновку судово-балістичної експертизи від 16 червня 2017 року №295-Б, згідно з якими вилучені у гр. ОСОБА_6 :
1) один патрон є бойовим припасом - автоматним патроном калібру 5,45x39 мм, зразку 1974 року, призначеним для стрільби з автоматів та кулеметів конструкції Калашникова (“АКМ-74, РПК-74”); один патрон є бойовим припасом до нарізної вогнепальної зброї - патроном калібру 7,62x53 мм, призначеним для стрільби з гвинтівок та карабінів конструкції Мосіна, ручних кулеметів Дегтярьова, снайперських гвинтівок Драгунова (СВД) та іншої зброї під цей патрон;
2) один патрон калібру 5,45x39 мм, придатний для стрільби, виготовлений на заводі в м. Ульяновську, 1985 року виготовлення; один патрон калібру 7,62x53 мм, придатний для стрільби, виготовлений на заводі м. Новосибірська, 1978 року виготовлення;
- дані висновку експерта від 20 липня 2017 року №1092, згідно з яким у наданих на експертне дослідження спресованих таблетках загальною масою 194,327 г, які знаходилися в 169 полімерних ємностях червоного кольору з полімерними кришками білого кольору, виявлено апрофен, який відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено і стосовно яких допускаються виключення деяких заходів контролю. Маса апрофену у спресованих таблетках становить 20,2 г. У спресованих таблетках загальною масою 52,727 г, які містилися в 43 полімерних ємностях малинового кольору з полімерними кришками білого кольору, виявлено апрофен, який відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено і стосовно яких допускаються виключення деяких заходів контролю. Маса апрофену у спресованих таблетках становить 5,6 г;
- протокол огляду предметів, виявлених 18.05.2017 під час обшуку у житлі ОСОБА_6 від 13 червня 2017 року;
- протокол обшуку 18-19.05.2017, проведеного за ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16.05.2017 (справа № 127/10180/17), відповідно до якого в автомобілі марки “Mitsubishi Pajero” р.н. НОМЕР_9 , та особистого обшуку володільця автомобіля ОСОБА_9 , виявлено та вилучено несправжні (імітаційні) грошові кошти у вигляді 37 купюр доларів США номіналом по 100 дол. серії HJ5343509А, грошові кошти в іноземній та національній валюті, технічний паспорт на ім`я ОСОБА_53 , мобільні телефони, банківські картки “ПриватБанк” НОМЕР_10 , СберБанк Росії НОМЕР_11 ;
- протокол огляду предметів, вилучених 18.05.2017 у ході обшуку автомобіля марки Mitsubishi Pajero р.н. НОМЕР_9 ;
- протокол огляду автомобіля марки Mitsubishi Pajero р.н. від 23.05.2017;
- протокол огляду місця події від 19.05.2017, згідно з яким біля входу в Боздошський парк с. Ужгорода виявлено два автомобілі марки Mitsubishi Pajero р.н. НОМЕР_9 та марки BMW RAD5 р.н. НОМЕР_12 . В ході огляду автомобіля BMW виявлено технічний паспорт, мобільні телефони, роутер, пакет, всередині якого містилися дві коробки, у кожну з яких поміщено пістолети марки «Grand Power», по два магазини та по коробці з 50 патронами 9 мм, а також два глушники. Крім цього, в пакеті містився пакунок з речовиною рослинного походження білого кольору. Вказаний огляд був узаконений за ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20.05.2017 (справа № 127/10591/17);
- протокол огляду автомобіля марки BMW RAD5 р.н. НОМЕР_12 , 2001 року випуску від 23 травня 2017 року;
- протокол огляду предметів від 04 липня 2017 року, вилучених у ході огляду місця події 19 травня 2017 біля входу в Боздоський парк у м. Ужгороді;
- висновок судової експертизи від 07 червня 2017 року №1094, згідно з яким надана на дослідження речовина рослинного походження є наркотичним засобом — канабісом. Маса (у перерахунку на висушену речовину) становить 0,65 г;
- протокол обшуку від 19 травня 2017 року, проведений за ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16.05.2017 (справа №127/10199/17) у квартирі АДРЕСА_6 , згідно з яким виявлено та вилучено згорток серветок всередині, якого містилася порошкоподібна речовина білого кольору;
- дані висновку експертизи від 24 липня 2017 року № 1093, згідно з якими надана на дослідження речовина містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено,— кокаїн. У речовині масою 8,0668 г маса кокаїну становить 4,816 г;
- протокол огляду предметів від 29 травня 2017 року, вилучених у ході обшуку квартири АДРЕСА_6 , згідно з яким виявлено грошові кошти в євро із серійними номерами WA1088138656, UB205158135, UE4472235062, долари, експрес-накладні кур`єрської служби доставки «Нова Пошта», аркуші паперу з рукописними написами та друкованим текстом, аркуші паперу з друкованим текстом на іноземній мові, документи на реєстрацію, страхування та керування автомобілем марки Mitsubishi, мобільні телефони, планшет;
- протокол огляду документів та предметів, вилучених у ході обшуку квартири АДРЕСА_6 ;
- протокол обшуку 19 травня 2017 року, проведений за ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2017 року (справа №127/10204/17), за місцем проживання ОСОБА_54 у кв. АДРЕСА_7 , де вилучено грошові кошти в євро,  ідентифікаційні картки, посвідчення водія, мобільні телефони, комп`ютер;
- протокол від 19 травня 2017 огляду вилучених предметів під час обшуку 16.05.2017 у домоволодінні за адресою АДРЕСА_8 ;
- протоколи огляду предметів від 19 травня 2017 року, вилучених під час обшуку 16 травня 2017 року у кв. АДРЕСА_7 ,  відповідно до яких оглянуто жорсткий диски, флешносії, мобільні телефони у неробочому стані, на яких містяться контакти мобільних телефонів, зокрема ОСОБА_10 , фрагменти текстових переписок в мобільних додатках; оглянуто дозвіл на зберігання та носіння зброї, посвідчення водія, посвідчення організації «Правозахист», картка Республіки Угорщини для прикордонного руху на ОСОБА_55 ; мобільний телефон марки «Samsung» IMEI НОМЕР_13 з наявною сім-картою оператора мобільного зв`язку «МТС» номер НОМЕР_14 , на яких містяться контакти мобільних телефонів зокрема ОСОБА_9 , ОСОБА_6 з вхідними та вихідними викликами;
- протокол огляду диска від 28 серпня 2017 року, отриманого у ході  тимчасового доступу до інформації ТОВ «ВФ Україна» за ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16.05.2017, згідно з яким установлено номери телефонів, якими користувалися ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , а також встановлено кількість, тривалість з`єднань цих осіб в період з 01.01.2016 по 23.05.2017;
- протокол тимчасового доступу до банківських документів ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо банківських рахунків, відкритих на ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , наданого за ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21.06.2017 (справа №127/11005/17) відповідно до якого на картковий рахунок ОСОБА_10 НОМЕР_15 16.05.2017 зараховані кошти у сумі 15000 грн. та 13500 грн. з термінала самообслуговування у м. Вінниці, які було знято у відділенні «ПриватБанк» у м. Ужгороді (вул. Швабська, 64). Крім цього, встановлено, що картковий рахунок НОМЕР_10 належить ОСОБА_9 та за ним здійснювалися транзакції;
- протокол тимчасового доступу до банківських документів ПАТ «Сбербанк», згідно з яким ОСОБА_9 належить картковий рахунок НОМЕР_16 й по ньому здійснювалися відповідні транзакції;
- лист Управління інформаційної підтримки та координації поліції «102» ГУНП у Вінницькій області від 04 квітня 2017 року, згідно з яким на території України в ІП «Зареєстрована зброя» значиться 28 одиниць пістолетів марки «Grand Power» та одна одиниця марки «CZ», в ІП «Кримінальна зброя» — шість одиниць пістолетів марки «Grand Power» та 15 одиниць марки «CZ». При цьому  жодна з них не значиться зареєстрованою за обвинуваченими;
- дані висновку експерта від 13 липня 2017 року № 1102, згідно з яким надана на дослідження кристалічна речовина містить психотропну речовину, обіг якої обмежено – метамфетамін. В речовині масою 1,3142 г маса метамфетаміну становить 0,767 г;
- протокол затримання ОСОБА_10 від 19 травня 2017 року;
- протокол затримання ОСОБА_9 від 19.05.2017, згідно з яким здійснено обшук затриманої особи, під час якого виявлено та вилучено, крім іншого, чотири купюри номіналом 100 дол. США з відповідними серійними номерами.
 
Ураховуючи вищезазначене, доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_7 про те, що за всіма епізодами подій суд не врахував показань   ОСОБА_11 , ОСОБА_21 , оперуповноваженого ОСОБА_22 є безпідставними і не відповідають змісту вироку, у якому викладені показання цих осіб.
 
Суд першої інстанції, дослідивши ці та інші зібрані у провадженні докази, дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК, та ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК, а також про недоведеність винуватості ОСОБА_9 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК за епізодом від 24 березня 2017 року і за ч. 3 ст. 307 КК за епізодом від 21 квітня 2017 року, ОСОБА_9 і ОСОБА_6 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 201, ч. 3 ст. 305 КК.
 
Суд першої інстанції належним чином мотивував висновки про вчинення  ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 злочинів саме у складі організованої групи. При цьому місцевий суд послався на положення ч. 3 ст. 28 КК, згідно з якими злочин визнається вчиненим організованою групою, якщо в його готуванні або вчиненні брали участь декілька осіб (три і більше), які попередньо зорганізувалися у стійке об`єднання для вчинення цього та іншого (інших) злочинів, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.
 
Так, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність того, що участь у вчиненні злочинів брали щонайменше троє осіб, а саме ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , їх попередня зорганізованість у спільне об`єднання для готування або вчинення двох чи більше злочинів та стійкість такого об`єднання підтверджуються матеріалами НСРД, згідно з якими ОСОБА_10 заявляв, що працює у складі групи разом із ОСОБА_27 і ОСОБА_28 , при цьому керівником є ОСОБА_28 . ОСОБА_10 , і ОСОБА_6 неодноразово заявляли ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про готовність незаконно збувати останнім зброю, боєприпаси, наркотики і психотропні речовини. Судом першої інстанції також ураховано, що об`єднаність злочинів єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану підтверджується тим, що ОСОБА_10 та ОСОБА_6 виконали усі дії об`єктивної сторони складу злочину, діючи як співвиконавці, та згодом ОСОБА_10 саме ОСОБА_9 як організатору злочинної групи, передав отримані від збуту зброї та наркотиків гроші, які були вилучені при обшуку автомобіля, яким останній користувався, а обізнаність всіх учасників такої групи з діями по збуту вогнепальної зброї, наркотичних засобів та психотропні речовини підтверджується матеріалами кримінального провадження, їх постійними зустрічами і спілкуванням за допомогою мобільних телефонів.
 
З урахуванням всіх добутих у кримінальному провадженні доказав у своїй сукупності місцевий суд розцінив як спробу уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин твердження ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_9 тільки привіз ОСОБА_10 до відділення «Нової Пошти», а також про те, що  ОСОБА_10 позичав у ОСОБА_9 гроші і 18 травня 2017 року повернув борг.
З урахуванням зазначеного доводи касаційної скарги про те, що судом належним чином необґрунтовано висновки суду у цій частині є безпідставними.

Захисник ОСОБА_7 у касаційній скарзі посилається на те, що за першими чотирма епізодами суд дійшов до висновку про відсутність організованої групи, тому, на думку захисника, рішення суду у частині визнання ОСОБА_9 організатором злочинів за іншими епізодами є суперечливими. Проте, такі доводи не спростовують доведеності винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочинів за іншими епізодами, висновки про доведеність яких, належним чином вмотивовані у судових рішеннях судів попередніх судів
 
Дав оцінку суд першої інстанції твердженням засуджених та їх захисників, які аналогічні доводам касаційних скарг сторони захисту, щодо провокації з боку працівників правоохоронних органів. Зокрема, місцевий суд зазначив, що працівники правоохоронних органів, отримавши інформацію про можливий збут зброї, боєприпасів, наркотичних і психотропних речовин обвинуваченими, дійшли до висновку, що таке правопорушення може відбутись у найближчий час і прийняли рішення здійснити відповідне втручання, яке було націлене на запобігання кримінальних правопорушень, пов`язаних із збутом зброї, боєприпасів, наркотичних і психотропних речовин, яке, враховуючи тяжкість злочинів і особливу суспільну небезпеку, вкрай необхідне у демократичному суспільстві. Використання агентів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 стосувалось незаконного збуту на території України зброї, в тому числі автоматичної, та також зброї з глушниками, яка використовується при проведенні спецоперацій, боєприпасів до зброї, наркотиків і психотропних речовин в особливо великому розмірі та мало своєю кінцевою метою викриття усіх співучасників злочинної діяльності, їх затримання та притягнення до кримінальної відповідальності, закриття каналу збуту на території України зброї, наркотиків і психотропних речовин. Суд першої інстанції також встановив, що в кожному епізоді злочинної діяльності обвинувачених за участі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ініціаторами збуту зброї, наркотиків і психотропних речовин були обвинувачені, які навіть без відповідного звернення агентів самі пропонували придбати останнім зброю, наркотики і психотропні речовини, заохочуючи останніх до співпраці в тому числі наданням наркотиків безоплатно. Також судом встановлено, що ОСОБА_10 та ОСОБА_6 під час спілкування з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 після чергового епізоду збуту заборонених предметів, стверджували про наміри і надалі збувати їм автоматичну вогнепальну зброю, боєприпаси, наркотичні засоби та намагались під час спілкування застосовувати засоби конспірації. В свою чергу дії ОСОБА_11 та ОСОБА_12 були спрямовані не на настання несприятливих наслідків для особи, яку провокують (дискредитація, шантаж або створення штучних доказів обвинувачення), а саме на викриття співучасників злочинної діяльності, їх затримання та притягнення до кримінальної відповідальності, закриття каналу збуту на території України зброї, наркотиків і психотропних речовин. 
 
З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції зазначив, що факту підбурювання обвинувачених до вчинення злочину не встановлено, а стороною захисту не наведено доводів, які би свідчили про «активність» дій правоохоронних органів у ході здійснення оперативної закупки. При цьому суд першої інстанції послався на дослідженні ним дані, відображені на цифровому носії інформації, на якому зафіксовано перебіг проведення аудіо-, відеоконтролю, неодноразово ініціативу та готовність до збуту на території України зброї, наркотиків і психотропних речовин виявляли саме ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , незважаючи на відстороненість слідчого в ході спілкування із ними. При цьому, на думку цього суду, об`єктивно підтверджено та доведено належними і допустимими доказами, що саме ОСОБА_9 був організатором злочинної групи, а ОСОБА_10 та ОСОБА_6 співвиконавцями.
З огляду на викладене, місцевий суд дійшов висновку, що під час розгляду вказаного кримінального провадження в суді ознак провокації обвинувачених з боку працівників правоохоронних органів не встановлено.

Були предметом дослідження місцевого суду доводи сторони захисту про те, що злочин організував ОСОБА_57 . На спростування цих доводів місцевий суд послався на досліджені ним докази, а саме:
-  протоколи НСРД, із яких вбачається, що саме ОСОБА_10 та ОСОБА_6 активно вели перемовини та збували зброю та боєприпаси, 
- показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які підтвердили, що зброю та боєприпаси їм пропонували та збули саме ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , ніякі інші особи участі у збуті зброї та боєприпасів не брали, 
- показання свідка ОСОБА_58 , який, будучи попереджений про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів, в судовому засіданні пояснив, що ніякого відношення до збуту зброї та боєприпасів ОСОБА_11 і ОСОБА_12 він не має.
 
Суд апеляційної інстанції під час перегляду вироку за апеляційними скаргами як сторони захисту так і сторони обвинувачення погодився з висновками суду першої інстанції про доведеність винуватості засуджених у вчиненні злочинів та мотивував своє рішення про залишення апеляційних скарг без задоволення, а вироку місцевого суду без зміни.
 
Зокрема, були предметом дослідження суду апеляційної інстанції доводи апеляційних скарг сторони захисту, які аналогічні доводам у касаційних скаргах щодо провокації злочинів з боку правоохоронних органів. 
 
Так, суд апеляційної інстанції зазначив, що такі доводи вважає необґрунтованими, оскільки під час досудового розслідування так і судом першої інстанції такі обставини були предметом перевірки, в ході якої встановлено, що у матеріалах кримінального провадження відсутня будь-яка інформація, яка свідчить про провокування їх на вчинення злочину, що підтверджується постановами прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину від 23 березня 2017 року, від 11 та 20 квітня 2017 року, від 16 травня 2017 року.
 
Разом з тим, при винесені таких постанов прокурором зазначалось, що предмети, закупівля яких буде проведена, перебували у невстановлених осіб на ім`я ОСОБА_37 та ОСОБА_27 , їх незаконна діяльність викрита оперативними співробітниками УСБУ у Вінницькій області свідчить про відсутність їх провокування на вчинення злочину, при цьому здобутих на той час доказів було недостатньо для встановлення всіх співучасників злочину та притягнення їх до кримінальної відповідальності. Також з урахуванням вищезазначеного в постанові прокурора було вказано, що фактичні дані, які можна використати  як докази у кримінальному провадженні, можливо одержати тільки шляхом проведення НСРД.
 
З вищенаведеного убачається, що органи прокуратури дотрималися вимог п. 1 ч. 7 ст. 271 КПК, згідно з якими прокурор у своєму рішенні про проведення контролю за вчиненням злочину, крім відомостей, передбачених ст. 251 КПК, зобов`язаний викласти обставини, які свідчать про відсутність під час негласної слідчої (розшукової) дії провокування особи на вчинення злочину. 
 
Суд погоджується з рішеннями судів попередніх інстанцій щодо відсутності провокації з боку правоохоронних органів, з огляду на те, що поведінка осіб, залучених до НСРД не була визначальним чинником злочинної діяльності, оскільки, водночас таким чинником була поведінка засуджених, які були ініціаторами збуту і навіть без відповідного звернення агентів самі пропонували придбати останнім зброю, наркотики і психотропні речовини, заохочуючи їх до співпраці в тому числі наданням наркотиків безоплатно, а також те, що, засуджені уже були зорганізовані у групу, розповідали, що головним є ОСОБА_28 , що свідчить про те, що правоохоронні органи фактично «приєднались» до злочинної діяльності, а не ініціювали її.
 
Місцевий суд зазначив також, що працівники правоохоронних органів, отримавши інформацію про можливий збут зброї, боєприпасів, наркотичних і психотропних речовин обвинуваченими, дійшли до висновку, що таке правопорушення може відбутись у найближчий час і прийняли рішення здійснити відповідне втручання, яке було націлене на запобігання кримінальних правопорушень, пов`язаних із збутом зброї, боєприпасів, наркотичних і психотропних речовин, яке, враховуючи тяжкість злочинів і особливу суспільну небезпеку, вкрай необхідне у демократичному суспільстві. 
 
З урахуванням вищевказаного доводи захисника ОСОБА_8 про те, що суди обох інстанцій не дали жодної правової оцінки тій обставині, що сторона обвинувачення не довела, що в інший спосіб, ніж втручання у таємницю спілкування, неможливо досягти запобіганню вчинення злочинів не свідчать про істотні порушення КПК, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. 
 
Щодо доводів у апеляційних скаргах сторони захисту про те, що організатором вчинених злочинів був ОСОБА_21 , то суд апеляційної інстанції у цій частині погодився із висновком місцевого суду першої інстанції про їх необґрунтованість, оскільки зазначене спростовувалось показаннями ОСОБА_58 , який був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів. Водночас суд апеляційної інстанції послався на те, що стороною обвинувачення ОСОБА_59 не висувалися жодні обвинувачення, а відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
 
Суд апеляційної інстанції визнав безпідставними і покликанням у апеляційній скарзі сторони захисту на порушення правил підслідності під час розслідування кримінального провадження мотивуючи це тим, що досудове розслідування здійснено, відповідно до ст. 218 КПК, слідчим відділом УСБУ у Вінницькій області, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.
 
Суд погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції.
 
Так, частиною 2 ст. 216 КПК передбачено, що слідчі органибезпеки здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених у тому числі статтями 201, 305 КК, за якими обвинувачувались ОСОБА_9 та ОСОБА_6 .
 
Згідно з положеннями ч. 5 ст. 218 КПК спори про підслідність вирішує керівник органу прокуратури вищого рівня.Відповідна постанова першого заступника Генерального прокурора про визначення підслідності кримінального правопорушення від 31 травня 2017 року міститься у матеріалах кримінального провадження.
 
З урахуванням вищенаведеного доводи у касаційних скаргах про те, що досудове розслідування не повинно було проводитись СБУ Вінницької області спростовуються матеріалами кримінального провадження.
 
Водночас, посилаючись у касаційних скаргах на те, що судом не встановлено підстав для внесення відомостей до ЄРДР та не досліджено постанови про визначення підслідності, сторона захисту не зазначає, яким чином вказане вливає на законність постановлених судових рішень, при тому, що зазначені постанови є у матеріалах провадження, відкривалися сторонам, проте відсутні данні про те, що сторона захисту заявляла клопотання про їх дослідження чи у такому досліджені було відмовлено.
 
Також були предметом дослідження суду апеляційної інстанції доводи сторони захисту про те, що під час судового розгляду у суді першої інстанції не досліджувалися матеріали НСРД. Зокрема, суд апеляційної інстанції визнав такі доводи безпідставними та такими, що спростовуються змістом журналу судового засідання від 19 липня 2019 року, в якому зазначено про дослідження цих доказів.
 
Надав оцінку суд апеляційної інстанції доводам ОСОБА_9 та його захисника про те, що ОСОБА_9 не в повній мірі володіє українською мовою. На спростування цих доводів апеляційний суд зазначив. що ОСОБА_9 є громадянином України, крім того, для захисту його інтересів залучений адвокат ОСОБА_7 . Суд погоджується з таким висновком суду попередньої інстанції з огляду на таке.
 
Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (підпункт е п. 3 ст. 6 Конвенції) та практики ЄСПЛ перекладач необхідний у кримінальному процесі, якщо особа не розуміє або не розмовляє мовою судочинства в обсязі, достатньому для розуміння перебігу судового процесу та участі в розв`язанні питання, яке для неї мало вирішальне значення, або особа за рівнем володіння мовою не здатна на ведення свого захисту та висувати на розгляд суду свою версію без допомоги перекладача.
 
Розуміння зазначених обставин охоплює виключно їх мовно-комунікативний аспект, але не стосується правового механізму здійснення захисту, оскільки перекладач надає комунікативну, а не правову допомогу, що є функцією захисника.
 
Натомість, ОСОБА_9 під час досудового розслідування клопотань про перекладача не заявляв, упродовж судового розгляду у судах першої та апеляційної інстанцій розумів мовлення процесу, відповідав на запитання, тощо. Крім того, його касаційна скарга складена українською мовою.
 
Дав оцінку суд апеляційної інстанції доводам сторони захисту щодо незаконних обшуків в автомобілях та за місцем проживання засуджених. Зокрема цей суд зазначив, щопокликання захисника ОСОБА_7 про незаконність проведення обшуків у транспортному засобі Mitsubishi Pajero, р. н. НОМЕР_17 , а також квартири на АДРЕСА_9 , так і захисника ОСОБА_8 про незаконність проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 спростовується наявними у матеріалах справи ухвалами слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2017 року якими надано дозвіл на проведення вказаних обшуків.
Безпідставними є доводи касаційних скарг засудженого ОСОБА_9 та його захисника про те, що обшук автомобіля та обшук затриманого   ОСОБА_14 проводився 18 травня 2017 року без ухвали слідчого судді, а в ухвалі слідчого судді від 20 травня 2017 року про надання дозволу на проведення обшуку автомобіля Mitsubishi Pajero, р. н.     НОМЕР_17  зазначений строк дії ухвали 30 днів з дня її постановлення. 
 
Так, згідно з ч. 3 ст. 233 КПК слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами ст. 234 КПК, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Як убачається з ухвали слідчого судді від 20 травня 2017 року, зазначеним судовим рішенням було надано дозвіл на проведення обшуку в автомобілі марки БМВ, р.н. Словацької Республіки   НОМЕР_3 (а не автомобіля Mitsubishi Pajero, р.н., як зазначає  ОСОБА_9 і його захисник), який відбувся 18 травня 2017 року. Ця ухвала відповідає вимогам ст. 235 КПК і не містить жодних вказівок щодо строку її дії.
 
Суд апеляційної інстанції надав оцінку доводам апеляційних скарг про те, що дозвіл на обшук помешкань засуджених був наданий слідчому ОСОБА_16 однак, його фактично проводив старший слідчий в ОВС 2 відділення СВ Управляння СБУ в Закарпатській області ОСОБА_18 , що на думку, сторони захисту, є порушенням КПК. З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначив, що обшуки проводилися на підставі постанови про проведення слідчих дій на території, яка знаходиться під юрисдикцією іншого органу досудового розслідування від 18 травня 2017 року, винесеної слідчим ОСОБА_16 .
Суд у цілому погоджується з таким висновком суду попередніх інстанцій з огляду на таке.
Згідно з п. 9 ч. 2. ст. 40 КПК слідчий уповноважений здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.
Відповідно до ч. 6 ст. 218 КПК слідчий, прокурор має право провадити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії на території, яка знаходиться під юрисдикцією іншого органу досудового розслідування, або своєю постановою доручити їх проведення такому органу досудового розслідування, який зобов`язаний її виконати.  
Як убачається з матеріалів провадження слідчий ОСОБА_16 у постанові від 18 травня 2017 року надав доручення про проведення слідчих дій на території Закарпатської області, яка знаходиться під юрисдикцією іншого органу досудового розслідування. Щодо посилань сторони захисту на те, що постанова  не містить вказівок про доручення проведення обшуків саме слідчому ОСОБА_18 , то чинний КПК таких вимог не містить.
З урахуванням вищенаведеного посилання судів на те, що слідчий ОСОБА_16 діяв у відповідності до положень п. 3 ч. 1 ст. 40 КПК не є тим порушенням, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Щодо доводів касаційної скарги про те, що обшук 19 травня 2017 року був проведений неуповноваженою особою, оскільки, згідно з протоколом, фактично проведений старшим слідчим в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_17 , однак, як убачається з ухвали слідчого судді від 16 травня 2017 року з відповідним клопотанням звертався старший слідчий ОСОБА_16 , якому і надавалося право його проведення, Суд зазначає, що, у відповідності до постанови про визначення групи слідчих у кримінальному провадженні від 13 травня 2017 року слідчий ОСОБА_17 входив до групи слідчих, а тому мав право здійснювати відповідні слідчу дію.
 
Разом з тим, положеннями ст. 235 КПК передбачено, що ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи повинна, крім іншого, містити відомості про прокурора, слідчого, який подав клопотання про обшук. Вказаною нормою не передбачено обов`язкової наявності таких відомостей щодо особи, яка буде проводити цю слідчу дію.
Доводи касаційних скарг про те, що обшук за місцем проживання ОСОБА_9 був проведений без відеофіксації, як це передбаченоКПК, не свідчать про наявність істотного порушення КПК, оскільки ця слідча дія була проведена відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК, у редакції, яка діяла на момент проведення цієї слідчої дії та у якій закріплено право, а не обов`язок слідчого використовувати під час обшуку звуко-чи відеозапис.
 
Щодо доводів касаційних скарг про те, що ОСОБА_9 після затримання заявляв, що наркотичну речовину йому було підкинуто особами, що проводили обшук, однак за його заявою не було внесено відомостей до ЄРДР та не проведено розслідування, Суд зазначає наступне:
 
- згідно з частинами 1, 2 ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом;
- частиною 1 ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом;
- згідно з ч. 1 ст. 26 КПК сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
З урахуванням зазначеного за наявності обґрунтованих підстав захист не був позбавлений можливості самостійно у порядку, визначеному законом, звернутись з відповідною заявою до правоохоронних органів для проведення відповідної перевірки. 
Проте, зі змісту касаційних скарг не вбачається, що сторона захисту реалізовувала свої права, передбачені КПК для обстоювання своєї правової позиції в цій частині, чи суди не надали їм оцінки.
 
Разом з тим судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_9 у складі організованої групи, як організатор злочинів, послідовно вчинив спочатку дві дії щодо збуту зброї та боєприпасів (ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК) та одну дію із збуту наркотичного засобу (ч. 3 ст. 307 КК). З урахуванням чого місцевий суд зазначив, що основною метою злочинів було отримання незаконного прибутку від збуту зброї, боєприпасів та наркотичних речовин, згодом в помешканні ОСОБА_9 було виявлено та вилучено наркотичний засіб кокаїн, (аналогічний наркотичний засіб виявлений за попереднім епізодом), розфасований у пакет, у великому розмірі (4,816 г), який він незаконно зберігав. З огляду на вказане суд першої інстанції, дотримуючись стандарту доведення поза розумним сумнівом, дійшов висновку, що версія обвинувачення про те, що ОСОБА_9 зберігав за місцем проживання кокаїн з метою подальшого збуту є доведеною та не спростованою доводами сторони захисту, згідно з якими кокаїн ОСОБА_9 підкинули працівники СБУ, оскільки такі доводи не підтверджені, а будь-який обґрунтований сумнів, що ОСОБА_9 зберігав за місцем проживання кокаїн саме з метою збуту, відсутній.
 
З огляду на зазначене і доводи касаційних скарг про те, що суд не взяв до уваги що  ОСОБА_19 не є власником квартири, який не був присутній під час обшуку, та якого у подальшому не було допитано щодо походження вилученої речовини, а належність цієї речовини ОСОБА_9 ґрунтується на припущенні, оскільки на вказаному згортку не було виявлено його біологічних зразків, поза розумним сумнівом, у цілому не спростовують висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 307 КК.
 
Крім того, Суд зазначає, що відповідно до положень ч. 1 ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. У цьому кримінальному провадженні власнику квартири обвинувачення не пред`являлося, а сторона захисту не наводила будь-яких обґрунтувань того, що вилучена речовина могла належати власнику квартири. 
 
З урахуванням вищенаведеного безпідставними є доводи касаційних скарг захисників про неврахування судами практики ЄСПЛ та Верховного Суду про дотримання стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом.
 
Водночас застосовувати практику ЄСПЛ потрібно як з урахуванням обставин справи та особливостей законодавства тієї чи іншої держави, так і цілісного контексту сформульованої ЄСПЛ правової позиції, без перекручень її змісту та використання відносно до контексту, а практика ВС має бути релевантною до обставин кримінального провадження.

Суд апеляційної інстанції дав оцінку доводам апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 щодо порушень під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 . Так суд апеляційної інстанції зазначив, що обґрунтованимє висновок суду першої інстанції про те, що обшук за місцем проживання ОСОБА_6 проведений санкціоновано, тобто за ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2017 року (справа №127/10211/17) з дотриманням вимог статей 233-236 КПК. ОСОБА_6 не наполягав на участі захисника при проведенні обшуку та своїм правом на залучення при проведенні обшуку захисника не скористався, обмежившись відмовою від отримання копії ухвали слідчого судді, докази ж про недопущення захисника до участі при проведенні обшуку в матеріалах справи відсутні.
 
Доводи касаційних скарг щодо відсутність письмового повідомлення ОСОБА_9 та ОСОБА_6 про НСРД є надуманими, оскільки відповідні письмові повідомлення є в матеріалах кримінального провадження, крім того матеріали НСРД були розсекречені і відкриті сторонам, засуджені були ознайомлений з ними. 
 
Були предметом дослідження суду апеляційної інстанції покликання сторони захисту у апеляційних скаргах, на те, що суд першої інстанції не визнав обвинувачених винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК, за епізодом від 21 квітня 2017 року. Так, суд апеляційної інстанції зазначив, що такі доводи безпідставними, оскільки у мотивувальній та резолютивній частинах вироку суд визнав їх винуватими у вчиненні вказаного злочину за вказаним епізодом.
 
Доводи касаційних скарг ОСОБА_9 та його захисника про те, що за цим епізодом ОСОБА_9 не було призначено покарання суперечать змісту вироку суду. Так ОСОБА_9 за епізодом від 21 квітня 2017 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК був виправданий, однак був засуджений за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК. 
 
Водночас покарання за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК за вказаним епізодом призначалося з урахуванням іншого епізоду уніч з 18 на 19 травня, який також кваліфіковано за вказаним законом.
 
Безпідставними є і аналогічні твердження у касаційній скарзі захисника ОСОБА_8 щодо не призначення ОСОБА_6 покарання за цим же епізодом від 21. 04. 2017 ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК, оскільки ОСОБА_6 був визнаний винуватим за цією статтею за кількома епізодами і, відповідно, покарання йому призначалося з урахуванням усіх епізодів
 
Не відповідають змісту вироку і доводи захисника ОСОБА_8 про те, що у порушення положень ст. 370 КПК у вироку не вказано, що ОСОБА_6 брав участь у вчиненні злочину за епізодом від 18 травня 2017 року за ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК, проте суд визнав доведеним обвинувачення у цій частині.
 
Так, відповідно до ч. 3 ст. 28 КК кримінальне правопорушення визнається вчиненим організованою групою, якщо в його готуванні або вчиненні брали участь декілька осіб (три і більше), які попередньо зорганізувалися у стійке об`єднання для вчинення цього та іншого (інших) кримінальних правопорушень, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.
 
Водночас за змістом у вироку фактичні обставини, встановлені судом за цим епізодом включають в тому числі і попередню домовленість на виконання спільного та відомого всім учасникам організованої групи плану злочинної діяльності, направленого на збут вогнепальної зброї, бойових припасів та наркотичного засобу, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 які, діючи повторно, домовилися із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про їх збут. Також у вироку наведено, коли і за яких обставин цей збут відбувся.
 
Суд апеляційної інстанції відхилив доводи захисника ОСОБА_8 про безпідставність відмови у відводі головуючого у справі судді, оскільки така заява була розглянута у відповідності з вимогами статей 80, 81 КПК, з наведенням мотивів прийняття такого рішення.
 
З урахуванням вищезазначеного безпідставними є доводи касаційної скарги ОСОБА_8 про те, що судом апеляційної інстанції не застосовано норми процесуального права, передбачені п. 2 ч. 1 с. 415 КПК, які давали підстави для скасування вироку суду та направлення справи на новий розгляд через упередженість суду першої інстанції, оскільки відповідно до положень цього закону підставами для призначення нового розгляду в суді першої інстанції є участь в ухваленні судового рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою.
 
Проте зі змісту ухвали не убачається, що судом апеляційної інстанції заяву про відвід визнано обґрунтованою.
 
Також були предметом дослідження суду апеляційної інстанції доводизахисника ОСОБА_7 , аналогічні доводам касаційних скарг сторони захисту про те, що розгляд кримінального провадження здійснено незаконним складом суду.
 
Як встановив суд апеляційної інстанції 14.02.2018 до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 . Протоколом автоматизованого розподілу кримінальне провадження визначено колегії суддів: головуючого – ОСОБА_60 , суддів: ОСОБА_61 , ОСОБА_62 . Ухвалою цього суду від 15.02.2018 року у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання на 19.02.2018 року. 19.02.2018 року ухвалою суду кримінальне провадження призначено до судового розгляду на 13.03.2018 року. Протоколом автоматизованого розподілу від 28.03.2019 року суддю ОСОБА_63 замінено на суддю ОСОБА_64 у зв`язку з перебуванням на лікарняному. Ухвалою суду від 04.04.2019 року відмовлено у задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_9 про відвід складу суду з мотивів грубого порушення вимог КПК при заміні судді ОСОБА_65 за безпідставністю та необґрунтованістю. Протоколом автоматизованого розподілу від 02.09.2019 р. суддю ОСОБА_64 замінено на суддю ОСОБА_66 , у зв`язку з перебуванням у відпустці.
 
З урахуванням вищенаведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заміни у складі колегії під час судового розгляду кримінального провадження відбулися у порядку, передбаченому КПК, а захисник у апеляційній скарзі жодним чином не обґрунтував своєї позиції щодо проведення заміни складу колегії суддів із грубим порушенням законодавства.
 
Суд погоджується з такими висновками суду попередньої інстанції, оскільки такі висновки є належним чином обґрунтованими і вмотивованими. З урахуванням вищенаведеного вважає, що доводи захисника в цій частині не є такими, що свідчать про наявність істотного порушення норм КПК.
 
Щодо доводів касаційних скарг про те, що ухвала апеляційного суду винесена незаконним складом суду, оскільки ОСОБА_67 неодноразово розглядав апеляційні скарги на ухвали міськрайонного суду про тримання під вартою, то вони також є безпідставними.
 
Так, на час розгляду Львівським апеляційним судом апеляційних скарг на вирок Ужгородського міськрайонного суду від 30.11.2020 вступили в силу зміни до ч 1 ст. 76 КПК, згідно з якими ст. 76 викладена у такій редакції, що дозволяє судді брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій у випадку перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті. 
 
Щодо доводів касаційних скарг сторони захисту про тривалість судового розгляду, то Судом ураховується наступне.
 
Так, згідно з частинами 1, 2, 3 ст. 28 КПК під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження — суд. Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.
 
З урахуванням вищенаведеного Судом береться до уваги складність даного кримінального провадження, відсутність можливості у суді першої інстанції утворити колегію, заміна суддів, введення карантинних обмежень у зв`язку з розповсюдженням хвороби Covid 19, а також активна поведінка сторони захисту, про що у суді касаційної інстанції вказав і прокурор, зазначивши, що згідно з даними з Єдиного державного реєстру судових рішень, за ініціативою сторони захисту у цьому кримінальному провадженні було ухвалено близько 300 рішень.
 
Вимоги до мотивування судових рішень засновані на положеннях ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Питання про те, чи виконав суд свій обов`язок, може бути визначено тільки з урахуванням конкретних обставин справи. Зважаючи на позиції ЄСПЛ про неможливість тлумачення п. 1 ст. 6 цієї Конвенції як такого, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент під час обґрунтування судами своїх рішень (справа «Салов проти України»), у цьому кримінальному провадженні такі стандарти дотримано. 
 
Також, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від свавілля; рішення національного суду повинно містити мотиви, достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). 
 
Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами попередніх інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
 
Як убачається зі змісту ухвали суд апеляційної інстанції надав обґрунтовані відповіді на основні зазначені в апеляційній скарзі захисників та обвинувачених доводи, навів переконливі аргументи на їх спростування, вказав підстави, з яких визнав апеляційні скарги необґрунтованими, та в цілому належним чином мотивував свою позицію.
 
Водночас доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції надав відповіді не на всі доводи апеляційних скарг, не містять належних обґрунтувань того, що вказане істотно вплинуло чи могло вплинути на законність та обґрунтованість судового рішення.
 
Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
 
Як убачається з ухвали, суд апеляційної інстанції розглянув відповідне клопотання сторони обвинувачення і відмовив у повторному дослідженні доказів, у т ч матеріалів НСРД та допиті свідків. Своє рішення суд апеляційної інстанції мотивував тим, що у зв`язку з тим, що ні у клопотанні ні у судовому засіданні не наведено будь-яких доводів, що докази, які слід повторно дослідити, досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, чи що такі докази не досліджувалися судом першої інстанції, у випадку якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення.
 
Щодо доводів касаційної скарги захисника ОСОБА_7 про те, що суд апеляційної інстанції не розглянув заявленого у його апеляційній скарзі клопотання про дослідження доказів, чим допустив істотне порушення вимог КПК, Суд зазначає наступне.
 
Як убачається зі змісту апеляційної скарги, захисник, зазначаючи у мотивувальній її частині про повторне дослідження оригіналів матеріалів НСРД, відтворення звукозаписів показань ОСОБА_11 , повторне дослідження протоколу за результатами проведення НСРД, підстав, передбачених ч. 3 ст. 404 КПК не наводив, а фактично не погоджувався з наданою судом оцінкою доказів. Водночас у прохальній частині апеляційної скарги, вимоги про повторне дослідження доказів захисник не заявляв, більш того, як убачається з журналу судового засідання, такого клопотання не заявляв і в усній формі та заперечував проти задоволення клопотання сторони обвинувачення про повторне дослідження доказів.
 
Щодо доводів про те, що:
- розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції відбувся незаконним складом суду, якому обвинувачений заявив про відвід, оскільки цей склад суду ухвалював незаконні, шаблонні рішення про продовження тримання під вартою, про що свідчить рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 8 липня 2021 року у справі Єгоров проти України 54337/19, у якому встановлено порушення ст. 5 параграф 3 та статті 6 (1) та визнано незаконним тривале тримання під вартою ОСОБА_9 ;
- суд апеляційної інстанції проігнорував вимоги статей 331, 201 КПК, та не розглянув заявленого клопотання протягом трьох днів з моменту його отримання. Вказане клопотання було розглянуто аж 21 вересня (через 2 місяці) після наполягання сторони захисту;
- суд апеляційної інстанції проігнорував рішення ЄСПЛ яким встановлено незаконність тримання під вартою ОСОБА_9 та зазначено про неправомірність ухвал про продовження строку тримання під вартою, тому, на думку захисника, судова колегія мала упереджене ставлення до ОСОБА_9 , відступила від принципу неухильного дотримання закону, проігнорувала рішення ЄСПЛ, прийнятого на користь ОСОБА_9 ,
Суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції.
 
У ч. 1 ст. 412 КПК визначено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
При визначенні наявності таких порушень, зокрема, має враховуватися практика Європейського суду з прав людини, який у Рішенні від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» вказав про те, що потребує поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона кримінального провадження не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою – домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини. Отже, визначаючи наявність підстав для скасування судового рішення, необхідним є забезпечення, наскільки це можливо, справедливої рівноваги між інтересами відповідної особи та необхідністю підтримання ефективності системи судочинства.
Так, при розгляді справи в цілому з метою оцінки впливу процесуальних недоліків на загальну справедливість кримінального провадження, за необхідності слід враховувати такий невичерпний перелік факторів, який випливає з практики Суду:
- чи був заявник особливо вразливим, наприклад, через вік чи розумову здатність;
- правові рамки, що регулюють досудове провадження, та прийнятність доказів під час судового розгляду; 
- чи мав заявник можливість оскаржити автентичність доказів;
- якість доказів чи обставини, за яких вони були отримані, ставлять під сумнів їх надійність та точність, беручи до уваги ступінь і характер будь-якого примусу;
- якщо докази були отримані незаконно, незаконність, про яку йдеться, і, якщо вона випливає з порушення відповідної статті Конвенції, характер виявленого порушення;
- у випадку заяви, характер заяви та чи він був негайно відкликаний або змінений;
- використання доказів, зокрема, чи складали вони невід`ємну або значну частину доказів, на яких ґрунтувалася засудження, а також силу інших доказів у справі;
- вагомість суспільних інтересів у розслідуванні та покаранні за конкретне порушення
- інші відповідні процесуальні гарантії, передбачені національним законодавством та практикою.
 
Зокрема, з урахуванням вищезазначеного, у цьому кримінальному провадженні Суд бере до уваги, що:
- відсутні фактори, які б вказували на те, що засуджені були особливо вразливими під час проведення судового розгляду чи були позбавлені можливості отримувати реальну правову допомогу від безпосередньо обраних ними захисників; 
- з наданих матеріалів кримінального провадження не вбачається, що засуджені, маючи захисників, були позбавлені можливості під час розгляду справи по суті чи перегляду їх скарги оспорювати достовірність доказів або що їх можливість в цій частині з урахуванням положень КПК була обмеженою;
- немає жодних ознак, які б могли свідчити про порушення права на захист при оцінці якості доказів, які суд сприймав безпосередньо та які було покладено в основу вироку;
- сила доказів, які суд сприймав безпосередньо, з урахуванням інших доказів, що в цілому узгоджувались між собою, є суттєвою;
- громадський інтерес у переслідуванні злочину, в якому обвинувачено ОСОБА_9 та  ОСОБА_6 , є сильним, оскільки пов`язаний у т.ч. з обігом великої кількості наркотичних засобів та зброї, при тому, що в країні на той час тривала антитерористична операція на сході України;
- судами попередніх інстанцій було надано оцінку доводам сторони захисту та обґрунтовано рішення, з урахуванням добутих доказів про відсутність провокації (в тому числі з урахуванням того, що пропонувалися наркотичні засоби для проби безкоштовно, з урахуванням їх кількості, кількості епізодів злочинів, з зазначенням особами, які вчинили злочини, що у них є «головний» та ін.);
- доводи сторони захисту щодо компетенції органу досудового розслідування було надано з урахуванням положень КПК.
 
Разом з тим Судом приймається до уваги, що з огляду на процесуальне законодавство, яке діяло на час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, а саме ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», перебування ОСОБА_9 та інших під вартою за правовими наслідками потягло в подальшому зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення з 18 травня 2017 року до вступу вироку в законну силу, тобто до 21 вересня 2021 року включно,з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. 
 
Крім того, ЄСПЛ у справі «Єгоров та інші проти України» постановив, що заяви розкривають порушення статті 5 § 3 Конвенції щодо надмірної тривалості попереднього ув`язнення і держава-відповідач повинна виплатити заявникам (у тому числі ОСОБА_9 ) грошову компенсацію.
 
Поряд з цим сама по собі участь деяких суддів під час вирішення питання щодо обрання, зміни чи продовження запобіжного заходу, з урахуванням положень, передбачених ст. 76 КПК, не є безумовною підставою для відводу суддів, під час розгляду кримінального провадження по суті.
 
Відтак, для висновку про те, чи були суттєвими та перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення обставини, які вказані у вищезазначених доводах касаційної скарги, необхідно перевірити чи вплинули обставини, які зазначені у вищенаведених доводах касаційних скарг, на доведеність винуватості у вчиненні зазначених злочинів особами, відносно яких здійснювалось кримінальне провадження, на правильність кваліфікації їх дій та обґрунтованість призначеного покарання.
 
Водночас, враховуючи, що зазначене було предметом перевірки суду апеляційної інстанції та є предметом перегляду суду касаційної інстанції, якими не встановлено тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для висновку про незаконність та необґрунтованість судових рішень попередніх інстанцій в цілому, є підстави для висновку про відсутність порушень, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК.
 
При цьому судом також враховується практика ЄСПЛ, з урахуванням якої, не у всіх випадках, коли мають місце певні дефекти реалізації кримінально-правових механізмів, рішення, прийняте саме на основі процесуальних підстав, може відповідати загальним стандартам справедливого судового рішення. 
 
Так у справі «R.B. проти Естонії»  (заява № 22597/16) було констатовано порушення позитивних зобов`язань держави щодо статей 3 і 8 Конвенції у зв`язку з тим, що спосіб, у який кримінально-правові механізми в цілому були реалізовані у цій справі були дефектними, що призвело до вирішення справи на основі процесуальних підстав.
Водночас, Суд зазначає, що межа між позитивними та негативними зобов`язаннями держави за Конвенцією не піддається точному визначенню. Тим не менш, застосовані принципи є схожими. Зокрема, в обох контекстах слід брати до уваги справедливий баланс, який необхідно встановити між конкуруючими інтересами окремого індивіда та суспільства в цілому; при цьому в будь-якому разі береться до уваги свобода розсуду, якою користується держава («Palomo Sa?nchez та інші», § 62; «Eweida та інші проти Сполученого Королівства» №№ 48420/10, 36516/10, 51671/10, рішення від 15 січня 2013 року).
Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що порушення вимог кримінально-процесуального закону, на які посилаються у касаційній скарзі захисники, з урахуванням здобутих у справі доказів, не є тими істотними порушеннями, які б в цілому вплинули на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості у вчинених злочинах, правильність кваліфікації дій, відповідність вимогам закону призначеного покарання і перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу та постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок. 
 
Відтак стороною захисту не було обґрунтовано наявність правових підстав для повторного дослідження доказів та, як наслідок, для надання судом апеляційної інстанції іншої оцінки доказам, ніж ту, яку надано судом першої інстанції.
 
Щодо доводів касаційних скарг про суворість призначеного засудженим покарання Суд зазначає таке.
 
Відповідно до вимог статті 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
 
При призначенні ОСОБА_9 та ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень, які у відповідності до ст. 12 КК відносяться до особливо тяжких та тяжких злочинів, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, їх особи:
- ОСОБА_9 раніше не судимий, на обліку нарколога та психіатра не перебував;
- ОСОБА_6 не мав судимості, на обліку нарколога та психіатра не перебував, позитивно характеризувався головою Благодійного фонду «Едельвейси Карпат», ураховано стан його здоров`я,
та дійшов висновку, що їх виправлення неможливе без ізоляції від суспільства і призначив їм покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статей, яке, на думку цього суду, було необхідне та достатнє для їх виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів, з призначенням додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.
 
Суд погоджується з рішенням місцевого суду у частині призначеного  ОСОБА_68 та  ОСОБА_69 , враховуючи ступінь небезпечності вчинених ними кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним поводженням зі зброєю, бойовими припасами та вибуховими речовинами, а також у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. Зазначені злочини мають підвищений суспільно небезпечний характер, оскільки сприяють загостренню криміногенної ситуації, створюють умови для вчинення інших, злочинів, створюють загрозу заподіяння шкоди або заподіюють фактичну шкоду здоров`ю невизначеного кола осіб від незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин.
 
З урахуванням наведеного, а також з огляду насамперед на кількість епізодів злочинної діяльності, кількість збутоїОСОБА_9 та ОСОБА_6  вогнепальної зброї, бойових припасів, а також кількість наркотичних засобів та психотропних речовин, які засуджені збували та зберігали з метою збуту, доводи у касаційних скаргах сторони захисту про відсутність обставин, які обтяжують засудженим покарання, у цілому не спростовують висновків судів попередніх інстанцій у частині призначення ОСОБА_9 та ОСОБА_6 покарання.
 
Водночас, Суд бере до уваги, що як убачається з ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 квітня 2022 року, ОСОБА_9 звільнено від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 9 місяців 6 днів.
 
За таких обставин підстав для задоволення касаційних скарг захисників ОСОБА_7 ,  ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_9 не встановлено.
 
Керуючись статтями 369, 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
 
ухвалив:
 
Касаційні скарги засудженого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Ужгородського міськрайонного суду від 30 листопада 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року щодо ОСОБА_9 та  ОСОБА_6 — без зміни. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1                                ОСОБА_2                        ОСОБА_3