КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

№ 33/824/1330/2022                                                                                    Постанова винесена суддею Хижним Р.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП                                                                     
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И
 
13 червня 2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю захисника                     Костенка О.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника Костенка О.М. на постанову судді Згурівського районного суду Київської області від 20 квітня 2022 року стосовно
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Березань Київської області, громадянина України, працюючого водієм в ТОВ «РОСАВТОТРАНС», РНОКПП НОМЕР_1 ,  проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше притягувався до адміністративної відповідальності - 26.09.2021 року за ч. 1 ст. 122 КУпАп до штрафу в розмірі 340 грн.,
 
в с т а н о в и л а:
 
Постановою судді Згурівського районного суду Київської області від                  20 квітня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним                             у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу                        в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Також постановлено стягнути з  ОСОБА_1 судовий збір у розмірі             496 грн. 20 коп. 
 
Згідно з постановою суду, 04 квітня 2022 року о 01 год. по                             вул. Каштанова в с. Жуківка ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного приладу «Drager ALCOTEST 6810», із застосуванням технічних засобів відеозапису, результат 0,58 ‰, тест № 396, чим порушив п. 2.9 (а) ПДР України.
Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1         наявнийсклад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник Костенко О.М., вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою через її винесення без належного з`ясування судом всіх фактичних обставин справи та дослідження доказів, просить її скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.                 
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не погоджується з результатами огляду та вважає за необхідне їхати на медичний огляд. При цьому, працівники поліції тиснули на ОСОБА_1 , у зв`язку з чим останній фактично відмовився від такого огляду, тому вказані обставини та штучно (навмисно) створені вимоги поліцейських проходити медичний огляд реально порушили права ОСОБА_1 та порушили порядок направлення і виявлення ознак сп`яніння.
Крім того, відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/5570, вбачається, що прилад № ARH-0287 Drager «Alcotest 6810», який має проходити калібрування кожні шість місяців, востаннє проходив калібрування та повірку приладу 06.08.2021 року, тобто станом на день проведення огляду пройшло 8 місяців з дня останнього калібрування та повірки, тому показники даного газоаналізатору не можуть вважатися допустимим доказом і для підтвердження вини особи, відносно якоїскладено протокол про адміністративне правопорушення, на нього неможливо посилатися.
Також, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що жодних свідків подій чи потерпілих не було. В той же час до матеріалів справи долучені пояснення гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких вбачається, що різні працівники поліції, що відбирали пояснення, не встановлювали осіб, в яких відбирали пояснення, так як останні не мали при собі жодного документа, що міг би посвідчити їх особу, та фактично на підставі їх встановили, що ОСОБА_1 керував автомобілем близько 01 год., хоча сама процедура спілкування з поліцейськими проходила о 02 год. 20 хв.
Між тим, суд не викликав вказаних осіб, не допитав їх та не встановив безпосередньо у судовому засіданні, що їм відомо про обставини, які підлягають встановленню.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відсутні будь-які технічні характеристики пристрою (боді-камери), яким проводилася відеозйомка, до того ж з відеозапису не вбачається дати і часу, коли саме проводиться вказана відеозйомка, що не дає можливості ідентифікувати місце, час та події, які передували їй.
За таких обставин, вважає, що наведені обставини вказують на відсутність у діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного порушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.
 
Будучи належним чином сповіщеним про день та час слухання справи,  ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, ніяких клопотань про перенесення розгляду справи від нього не надходило, а тому, зважаючи на участь у судовому засідання захисника Костенка О.М., який вважав за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 , та з огляду на положення ч.ч. 5, 6 ст. 294 КУпАП, і те, що неявка ОСОБА_1 не перешкоджає апеляційному перегляду постанови судді місцевого суду, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без його участі.
 
Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, поясненнязахисника Костенка О.М. на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
 
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження                     в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
 
Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої                 інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно               ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого               ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді,                  є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені у судовому засіданні та наведені у постанові.
 
Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, підписано відповідною посадовою особою та й самим  ОСОБА_1  без будь-яких зауважень, який у поясненнях вказав, що «вжив стакан вина, керував автомобілем, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовляюсь»; роздруківці тестування на алкоголь з використанням спеціального технічного засобу «Drager», яка підтверджує факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, з показником вмісту алкоголю              0,58 ‰, та містить підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з результатами тестування; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 після проходження огляду на приладі Drager Alcotest 6810, результат огляду - 0,58 ‰, від проходження огляду у закладі охорони здоров`я відмовився; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого, за результатами огляду на стан сп`яніння у ОСОБА_1 було виявлено 0,58 ‰ алкоголю, з чим ОСОБА_1 погодився, поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які засвідчили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у комендантську годину, у зв`язку з чим його було зупинено та викликано працівників поліції, які виявили у останнього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, а також відеозаписі                         з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції. 
 
Що стосується доводів захисника про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, у зв`язку з чим показники із приладу Drager «Alcotest 6810» не можна приймати як доказ у справі, а саме через те, що ОСОБА_1 з результатами тесту не погодився та вважав за необхідне їхати на медичний огляд, проте працівники поліції не запропонували йому пройти огляд у найближчому закладі охорони здоров`я, а тиснули на ОСОБА_1 , у зв`язку з чим останній фактично відмовився від такого огляду, то вони не відповідають дійсностіта спростовуються відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, відповідно до якого - ОСОБА_1  погодився пройти на місці огляд на стан сп`яніння на приладі «Драгер» та власноручно розпечатав мундштук, за результатами його продування в якій прилад показав результат - 0,58 ‰, між тим вказавши, що не згоден з даним результатом, на неодноразову пропозицію працівника поліції проїхати до медичного закладу та пройти там огляд на стан сп`яніння, ОСОБА_1 , без будь-якого примусу з боку працівників поліції,  категорично відмовився їхати до медичного закладу, вказавши, що не вважає себе п`янимта почувається нормально, оскільки випив лише стакан вина, у зв`язку з чим відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення.
При цьому, ні апеляційна скарга, ні матеріали справи не містять доказів того, що  ОСОБА_1 , вважаючи дії інспекторів поліції з вказаного приводу неправомірними, оскаржував їх в установленому порядку. 
Крім того, об`єктивних даних про те, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом не перебував у стані алкогольного сп`яніння, ні захисником, ні ОСОБА_1 суду також надано не було, відсутні такі дані і в матеріалах справи.
А відтак, протилежні доводи захисника, про проведення такого огляду                   з порушенням вимог Закону, не заслуговують на увагу та розцінюються                     судом як намагання ОСОБА_1  уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. 
 
Щодо доводів захисника про те, що показники даного газоаналізатору не можуть вважатися допустимим доказом, оскільки, відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/5570, прилад № ARH-0287 Drager «Alcotest 6810», який має проходити калібрування кожні шість місяців, востаннє проходив калібрування та повірку приладу 06.08.2021 року, тобто станом на день проведення у ОСОБА_1  огляду пройшло 8 місяців з дня останнього калібрування та повірки, то, відповідно до сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки, зокрема - приладу Drager «Alcotest 6810», міжповірочний інтервал приладу становить один рік.
При цьому, як вбачається з долученої захисником до апеляційної скарги копії Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/5570, яке чинне до 06.08.2022, Газоаналізатор Alcotest 6810  № ARZH-0287 за результатами повірки відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019,               а  ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння 04.04.2022 року, що свідчить про належне здійснення повірки та калібрування приладу Drager «Alcotest 6810», а відтак, підстави для визнання його результатів недійними відсутні.
 
З приводу посилання апелянта на те, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння було проведено працівниками поліції за відсутності свідків, то вони                  є безпідставними, оскільки, відповідно вимог ст. 266 КУпАП (в редакції від                  17 березня 2021 року), наявність свідків обов`язкова, якщо не велася відеофіксація подій, а в даному випадку у матеріалах справи наявний відеозапис, на якому зафіксовано всі події, що відбувались 04.04.2022 року за участю ОСОБА_1 , а саме проходження останнім огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Drager», тому залучення свідків не було обов`язковим.
 
Та обставина, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , пояснення яких додані до протоколу про адміністративне правопорушення, безпосередньо                     у суді не допитувались з приводу обставин, які підлягають встановленню, а їх пояснення відбирали різні працівники поліції, не може свідчити про неповноту з`ясування всіх обставин справи, оскільки вимогами закону не заборонено оформлення кількома поліцейськими матеріалів справи про адміністративне правопорушення, при цьому вказані свідки у своїх поясненнях засвідчили лише факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у комендантську годину,  у зв`язку з чим його було зупинено та викликано працівників поліції, які виявили у останнього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, а не проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння,                які до того ж суд і не покладав в обґрунтування своїх висновків.
 
Що стосується доводів захисника про те, що у справі відсутні будь-які технічні характеристики пристрою (боді-камери), яким проводилася відеозйомка, а з відеозапису не вбачається дати і часу, коли саме проводиться вказана відеозйомка, що не дає можливості ідентифікувати місце, час та події, які передували їй, то зазначений факт не спростовує обґрунтованість                      притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки його винуватість підтверджується вищенаведеними доказами, та не є підставою для скасування судового рішення.  
Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено.
Таким чином, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про вчинення  ОСОБА_1  правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події.
При цьому суд, дотримавшись вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, наклав на  ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.  
За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, тому  підстави для її скасування - відсутні, а відтак, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
 
  На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя 
 
п о с т а н о в и л а:
 
апеляційну скаргу захисника Костенка О.М. залишити без задоволення,                              а постанову судді Згурівського районного суду Київської області від 20 квітня 2022 року, якою ОСОБА_1  визнано винним                             у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу                        в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
                             Суддя
          Київського апеляційного суду                                           Горб І.М.