ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4954/22 Справа № 206/3309/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Маштак К. С. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2022 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:                  головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
               суддів        - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу
за  позовом Дочірнього підприємства «ПІВНІЧТЕПЛОМЕРЕЖА» комунального підприємства «ДНІПРОТЕПЛОЕНЕРГО» Дніпропетровської обласної ради» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, інфляційних витрат та 3% річних
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2021 року, - 

В С Т А Н О В И В:

29 липня 2021 року ДП «ПІВНІЧТЕПЛОМЕРЕЖА» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, інфляційних витрат та 3 % річних, в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач відповідно до рішення Дніпропетровської обласної ради від 22.06.2018 № 343-13/VII надає житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії згідно з діючими тарифами для населення, що встановлюються рішеннями Дніпропетровської міської ради відповідно до норм діючого законодавства. Відповідач ОСОБА_1 є власником помешкання за адресою: АДРЕСА_1 . Між позивачем та відповідачем встановились фактичні договірні відносини з приводу надання послуг у сфері теплопостачання, а саме позивач надавав послугу споживачу, останній такими послугами користувався та продовжує користуватись, від послуг не відмовлявся, усвідомлюючи, що за них треба платити, але оплату не проводив, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.01.2020 по 01.04.2021 за адресою АДРЕСА_1 , становить 15870,69 грн. За цей же період інфляційні витрати складають 449,34 грн., 3% річних 263,24 грн. У зв`язку із викладеним представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача суми заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 15870,69 грн., інфляційні витрати – 449,34 грн., 3% річних – 263,24 грн. та суму сплаченого судового збору (а.с. 1-5). 

Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2021 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 03 серпня 2022 року, позовні вимоги Дочірнього підприємства «ПІВНІЧТЕПЛОМЕРЕЖА» комунального підприємства «ДНІПРОТЕПЛОЕНЕРГО» Дніпропетровської обласної ради» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, інфляційних витрат та 3% річних - задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Дочірнього підприємства «ПІВНІЧТЕПЛОМЕРЕЖА» комунального підприємства «ДНІПРОТЕПЛОЕНЕРГО» Дніпропетровської обласної ради» заборгованість за спожиту теплову енергію за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.01.2020 по 01.04.2021 у розмірі 15870,69 грн., інфляційні витрати у розмірі 449,34 грн. та 3 % річних у розмірі 263,24 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Дочірнього підприємства «ПІВНІЧТЕПЛОМЕРЕЖА» комунального підприємства «ДНІПРОТЕПЛОЕНЕРГО» Дніпропетровської обласної ради» судовий збір у розмірі 227 грн. (а.с.81-86, 199). 

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2022 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05.10.2021 по цивільній справі за позовом Дочірнього підприємства «ПІВНІЧТЕПЛОМЕРЕЖА» комунального підприємства «ДНІПРОТЕПЛОЕНЕРГО» Дніпропетровської обласної ради» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за вжиту теплову енергію, інфляційних витрат та 3% річних - залишено без задоволення (а.с.162-164). 

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог (а.с.172-179). 

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно ліцензій № 157-теп від 26.11.2015 виданих Дніпропетровської обласною державною адміністрацією дочірнє підприємство «Північтепломережа» КП «Дніпротеплоенерго» ДОР» займається господарською діяльність з виробництва, постачання та транспортування теплової енергії (а.с. 13-15).
Відповідно до рішення Дніпропетровської обласної ради від 02.12.2016 № 144-7/ VII, керуючись статтями 43, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Законом України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності», Положенням про відчуження об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області, затвердженим рішенням Дніпропетровської обласної ради від 06 серпня 2004 року № 439-18/XXIV «Про вдосконалення управління майном, що належить до спільної власності територіальних громад області», ураховуючи висновки й рекомендації постійної комісії обласної ради з питань комунальної власності, житлово-комунального господарства, обласна рада вирішила: згідно з частиною 4 статті 9 Закону України «Про природні монополії», Постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» (зі змінами) встановити комунальному підприємству «Дніпротеплоенерго» Дніпропетровської обласної ради» та дочірнім підприємствам комунального підприємства «Дніпротеплоенерго» Дніпропетровської обласної ради» вартість 1 Гкал теплової енергії (без урахування ПДВ) для надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання населенню відповідно до додатка 2 (а.с. 30-31).
Відповідно до додатку 2 до рішення обласної ради ДП «Північтепломережа» встановлена вартість 1 Гкал теплової енергії (без ПДВ) для надання послуг населення, а саме: виробництво – 1645,82 грн., транспортування – 62,61 грн., постачання – 30,92 грн. (а.с. 32).
Відповідно до рішення Дніпропетровської обласної ради від 22.06.2018 № 343-13/VII споруди котельні, інженерні мережі та обладнання котельні, розташовані за адресою АДРЕСА_2 , передано з оперативного управління комунального закладу освіти «Навчально-реабілітаційний центр №6» ДОР» у господарське відання дочірнього підприємства «Дніпротеплоенерго» ДОР» (а.с. 10).
Відповідно до наданого представником позивача розрахунку, заборгованість відповідача за послуги теплопостачання за адресою АДРЕСА_1 , у період з січня 2020 року по березень 2021 року включно складає 15870,69 грн., 3% річних – 263,24 грн., інфляційні втрати – 449,34 грн. Відповідач за вказаний період не здійснила жодної оплати за спожиті нею послуги (а.с. 6-9).
Станом на дату розгляду даної цивільної справи заборгованість за спожиті послуги відповідачем не сплачена.

Задовольняючи позовні вимоги, суд 1 інстанції виходив із того, що відповідач свої зобов`язання по сплаті коштів за надані комунальні послуги не виконує, у позивача виникло право вимагати стягнення заборгованості у примусовому порядку, з урахуванням викладеного суд вважає звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення заборгованості та судових витрат цілком обґрунтоване та таке, що відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин. 

Колегія суддів погоджується з висновками суду 1 інстанції в повному обсязі. 

Згідно з ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення. зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Відсутність договору на постачання теплової енергії само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки згідно зі ст. 11 ЦПК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України, яка висловлена під час розгляду справи № 6-59цс13 від 30.10.2013, згідно з якою, споживачі зобов`язані оплатити житлово - комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними і відсутність договору про надання житлово - комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі.
За таких обставин, постачальником та споживачем у спрощений спосіб укладено договір постачання теплової енергії.
Відтак, постачальник зобов`язався поставити споживачу теплову енергію, а споживач зобов`язався спожиту теплову енергію оплатити.
З урахуванням зазначеного доводи апелянта про відсутність договору на постання теплової енергії є безпідставними. 
Статтею 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов`язку. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
За змістом ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди.

Судом встановлено, що тарифи за надані послуги з теплопостачання встановлені не позивачем, а саме Дніпровською обласною радою. Не згода відповідача із встановленими тарифами не звільнює її від сплати за спожиті послуги.

Однак, відповідач споживаючи теплову енергію надану позивачем, відповідно до розрахунку за період з січня 2020 року по березень 2021 року взагалі не сплачувала жодної суми, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції припису до акту №354/9-20 від 07 лютого 2020 року, внесеного Головним управлінням Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області за результатами проведення перевірки не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки обов`язок підприємства здійснити відповідний перерахунок з абонентами, не стосується періоду, який підлягав перевірці та не охоплює зазначений у позовній заяві період, за який просить стягнути заборгованість позивач.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що у разі встановлення порушення позивачем порядку формування та встановлення тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії за спірний період, позивач не позбавлений можливості звернутися до суду за захистом своїх прав.

Інші доводи апеляційної скарги щодо вищевказаних обставин не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: