П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/27133/21	
Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А.
          
          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
          судді-доповідача–Шляхтицького О.І.,
          суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1   на рішення   Одеського окружного адміністративного суду  від 28 червня 2022 року по справі № 420/27133/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,–

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом у якому просила:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 28.05.2021 р № 0487326-2404-1511 в частині визначення суми податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 72 071.80 грн. за 2020 рік.
В обґрунтування позову зазначала, що 6 липня 2021 року ОСОБА_1 отримала поштою від ГУ ДПС в Одеській області податкове повідомлення-рішення від 28.05.2021 р № 0487326-2404-1511 за змістом якого їй, як власнику нерухомого майна, визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 72  071,80 грн. за 2020 рік, тоді як у 2017, 2018, 2019 роках позивач сплачувала за цю нерухомість податкові зобов`язання у розмірах 5  327,04 грн., 4  131,79 грн., 4  631, 20 грн. У Болградській податковій інспекції позивачу пояснили, що у 2020 році до неї не застосовується податкова пільга зі сплати податку на нерухоме майно, оскільки відносно неї начебто встановлено порушення податкового або земельного законодавства.
Позивачка вважає, що податкове повідомлення-рішення винесене безпідставно на суму у розмірі 72 071.80 грн., оскільки відсутні документи, які підтверджують порушення законодавства і виключають можливість застосування пільги при розрахуванні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Позивач зазначає, що Болградська міська рада ніколи не повідомляла її про порушення законодавства.
Крім того, зазначала, що податкове повідомлення-рішення від 28.05.2021 р №0487326-2404-1511 було оскаржене нею до Державної податкової служби України в адміністративному порядку 14 липня 2021 року. Не отримавши відповідь протягом 20-денного строку, посилаючись на статтю 56.9 Податкового кодексу України, позивач вважала оскаржуване повідомлення-рішення скасованим. Проте, 02.12.2021 року ОСОБА_1 отримала рішення про результати розгляду скарги від 14 липня 2021 року з Державної податкової служби України, у якому вказується, що скарга залишена без задоволення.
У своєму рішенні Державна податкова служба пояснює пропуски всіх строків надання відповіді на заяву тим, що начебто Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню корона вірусної хвороби» зупиняється перебіг строків, встановлених: статтею 56 цього Кодексу. Але, на думку позивачки, такі посилання безпідставні, оскільки стосуються платників податків в частині процедури адміністративного оскарження, а саме щодо подання скарг платників податків.
Представник відповідача надав до суду першої інстанції відзив на адміністративний позов, в якому заперечував проти позову.
Зазначав, що згідно ITC «Податковий блок» за фізичною особою ОСОБА_1 зареєстрований наступний об`єкт нерухомого майна, який увійшов до розрахунку оскаржуваного податкового повідомлення-рішення: нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1109,8 кв.м.
Головним управлінням ДПС в Одеській області проведено обчислення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік на підставі прийнятого рішення Болградської міської ради Одеської області (рішення № 1925-VІІ від 25.06.2019 року): 1109,80 кв.м. * 70,85 грн/кв.м. (1,50% * 4723 грн. мінімальна заробітна плата на 01.01.2020 рік) = 72 071,80 грн. (з урахуванням звільнення платників по сплаті за березень 2020 року).
Також, щодо посилання позивачки про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з огляду на підпункт "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України відповідач зауважив, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за належним Позивачу об`єктом нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1109,8 кв.м. - статусу складів не визначено, а отже дія вказаних положень на вказане приміщення не поширюється. Відповідач також не погоджується з доводами позивачки щодо пропуску строку розгляду скарги від 14.07.2021 оскільки відповідно до п. 528 підрозділу 10 Розділу XX «Перехідні положення» ПК України зупиняється перебіг строків, встановлених ст. 56 ПК України, в частині процедури адміністративного оскарження, щодо скарг платників податків.
З наведених підстав відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
11.02.2022 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач звертає увагу саме на різницю суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у 2017-2019 роках та 2020 році а також на те, що у відзиві відповідачем не роз`яснено, чому позивач у 2020 році стала порушником земельного законодавства.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення  – відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі вказує, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- відповідачем безпідставно не застосовано пільгу зі плати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, передбачену додатком 2 до рішення Болградської міської ради від 25.06.2019;
- відповідачем не надано доказі на підтвердження порушення позивачкою податкового, або земельного законодавства, які стали підставою для включення її до переліку фізичних осіб, до яких не застосовуються пільги до об`єктів нежитлової нерухомості.

Обставини справи.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, основний вид економічної діяльності: 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.
Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на час виникнення спірних відносин позивач є власником нежитлової будівлі загальною площею 1109,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Головним управлінням ДПС в Одеській області було винесено податкове повідомлення-рішення від 28.05.2021 року №0487326-2404-1511 про нарахування позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік, у розмірі 72  071,80 грн.
Як зазначає позивач, дане повідомлення-рішення було отримано нею 06.07.2021 року.
Не погоджуючись із сумою податкового зобов`язання, позивач оскаржила податкове повідомлення-рішення від 28.05.2021 року №0487326-2404-1511 до Державної податкової служби України.
23 листопада 2021 року ОСОБА_1 отримала податкову вимогу від 14.09.2021 року №0101004-1305-1511 з ГУ ДПС в Одеській області, в якій вказано, що на 13 вересня 2021 року сума податкового боргу позивача становить 72  504,38 грн., у тому числі, зокрема, податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у розмірі 72  504,38 грн.
01.12.2021 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ ДПС в Одеській області із заявою, в якій просила відкликати податкову вимогу від 14.09.2021 року, відкликати податкове повідомлення-рішення від 28.05.2021 року №0487326-2404-1511 та вважати його скасованим. Дана заява обґрунтована тим, що відповідно до ст. 56.9 Податкового кодексу України контролюючим органом не надіслано вмотивоване рішення за скаргою платника податків, а також рішення щодо продовження строку її розгляду, протягом 20-денного строку, а тому скарга ОСОБА_1 , на думку позивача, вважається повністю обґрунтованою, а податкове повідомлення-рішення від 28.05.2021 року №0487326-2404-1511 скасованим.
Проте, 02.12.2021 року на адресу позивача надійшло рішення Державної податкової служби України від 24.11.2021 року про результати розгляду скарги, яким скаргу ФО-ПП ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовлячи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до матеріалів справи, а саме листа Болградської міської ради №1115/02-12 від 19.09.2019 року щодо виклику ОСОБА_1 на засідання комісії по визначенню збитків власникам землі та землекористувачам, рішення Виконавчого комітету Болградської міської ради №294 від 16.10.2019 р. щодо визначення та відшкодування розміру збитків власникам землі та землекористувачам, повідомлення Болградської міської ради Одеської області від 23.10.2019 року на адресу ОСОБА_1 щодо необхідності відшкодування збитків, листа Ізмаїльського управління ГУ ДПС в Одеській області №556/02-13 від 18.05.2020 р., а також листа Болградської міської ради Одеської області від 01.12.2021 р. №2125/02-12, до позивача не застосовується податкова пільга із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з 01.01.2020 року.
При цьому, суд дійшов висновку про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з огляду на те, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за належним позивачу об`єктом нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1109,8 кв.м. - статусу складів не визначено, а отже зазначений об`єкт нерухомого майна, що належить позивачу, не підпадає під дію цієї норми, а отже є об`єктом оподаткування.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до  статті 67 Конституції України     кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-VI.
Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України, податковим обов`язком є обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи від 28.12.2014 №71-VIII запроваджено новий місцевий податок, а саме - податок на майно, який складається з трьох різновидів: транспортний податок, податок на майно, відмінне від земельної ділянки, та плата за землю.
Згідно підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Об`єктом оподаткування податком є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України).
За приписами пункту 14.1 статті 14 ПК України об`єкти житлової нерухомості - будівлі, віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, дачні та садові будинки.
Приписами підпункту 14.1.129. пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що будівлі, віднесені до житлового фонду, поділяються на такі типи:
а) житловий будинок - будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Житлові будинки поділяються на житлові будинки садибного типу та житлові будинки квартирного типу різної поверховості. Житловий будинок садибного типу - житловий будинок, розташований на окремій земельній ділянці, який складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень;
б) прибудова до житлового будинку - частина будинку, розташована поза контуром його капітальних зовнішніх стін, і яка має з основною частиною будинку одну (або більше) спільну капітальну стіну;
в) квартира - ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.
Відповідно до вимог підпункту 14.1.129-1. пункту 14.1 статті 14 ПК України об`єктами нежитлової нерухомості є будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють:
а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;
б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;
в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;
г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;
ґ) будівлі промислові та склади;
д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);
е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;
є) інші будівлі.
Відповідно до підпункту 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підпункт 266.3.2 пункт 266.3 статті 266 Податкового кодексу України).
Таким чином, платником податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, а обчислення бази оподаткування здійснюється на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та/або документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт. Визначальними кваліфікуючими ознаками кожного окремого об`єкту нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки, як об`єкту оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є місце розташування об`єкта (тобто адреса будівлі) та тип об`єкта (тобто тип будівлі).
За правилами підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Обчислення суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з об`єкта/об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості (пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України).
Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (пп. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 ПК України).
Відповідно пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України податкові повідомлення-рішення про сплату сум податку, обчисленого згідно з пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному ст. 42 ПК України, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Отже, обчислення суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з об`єкта/об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється саме контролюючим органом.
Крім того, положеннями      статті 206 Земельного кодексу України  (далі по тексту -        ЗК України) визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Відповідно до пп.  14.1.72  та пп.  14.1.73 п. 14.1 статті 14 ПК України, земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей                  розділу XII цього Кодексу); землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.
Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (пп. 14.1.147 п. 14.1 статті 14 ПК України).
Положеннями статей  269  та    270 ПК України  визначено, що платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.
Об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.
Згідно з пунктом  287.1 статті 287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
За правилами  статті 285 ПК України, базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.
Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).
У свою чергу, порядок обчислення плати за землю визначено  статтею 286 ПК України.
Так, відповідно до пункту    286.1 статті 286 ПК України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.
Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пункту 286.5 статті 286 ПК України, нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному  статтею 58 цього Кодексу.
Так, відповідачем, як контролюючим органом, відносно позивача, як власника нежитлової нерухомості, прийнято податкове повідомлення-рішення, якими визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік.
Згідно п. 12.3. ст. 12 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.
Відповідно до частини першої статті 69 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування відповідно до Податкового кодексу України встановлюють місцеві податки і збори. Місцеві податки і збори зараховуються до відповідних місцевих бюджетів у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України з урахуванням особливостей, визначених Податковим кодексом України.
Згідно з пунктом 24 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях відповідної місцевої ради вирішуються питання встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України.
Підпунктом 12.3.3 п. 12.3 ст. 12 ПК України встановлено, що копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів або про внесення змін до них надсилається в електронному вигляді у десятиденний строк з дня прийняття до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів, але не пізніше 1 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін до них.
Сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості інформацію щодо ставок та наданих пільг юридичним та/або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (пп. 266.4.2 п.266.4. ст. 266 ПК України).
Так, згідно норм чинного податкового законодавства, рішенням №1925-VII від 25.06.2019 Болградської міської ради Одеської області встановлено податок та пільги із сплати податку на нерухому майно, відмінне від земельної ділянки, на території міста Болград. Зазначене рішення введено в дію з 01.01.2020.
Відповідно даного рішення ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2020 рік на нежитлові будівлі становить 1.5% розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв.м. Для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебуває у власності фізичних та юридичних осіб, площа яких перевищує 500 кв. м. розмір пільги становить 93% суми податкового зобов`язання за рік. Пільга не застосовується для об`єктів нежитлової нерухомості, що розташовані на земельних ділянках, відповідно до яких уповноваженими органами, встановлено порушення податкового та/або земельного законодавства (використання землі з порушення законодавства про плату за землю, не цільове використання землі).
Постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 р. № 227 затверджено Положення про Державну податкову службу України (далі - Положення).
Відповідно до п. п. 1-2 Положення Державна податкова служба України (ДПС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).
ДПС у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Згідно з п.3 Положення основними завданнями ДПС є, зокрема, реалізація державної податкової політики, здійснення в межах повноважень, передбачених законом, контролю за надходженням до бюджетів та державних цільових фондів податків, зборів, платежів, державної політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері контролю за своєчасністю здійснення розрахунків в іноземній валюті в установлений законом строк, дотриманням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.
Відповідно до п.п. 14-15 п. 4 Положення ДПС відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: застосовує до платників податків (платників єдиного внеску) передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення вимог податкового законодавства чи законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на ДПС; складає стосовно платників податків - фізичних осіб та посадових осіб платників податків - юридичних осіб протоколи про адміністративні правопорушення та виносить постанови у справах про адміністративні правопорушення у порядку, встановленому законом.
Пунктом 7 Положення передбачено, що ДПС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку її територіальні органи. ДПС та її територіальні органи є контролюючими органами (податковими органами, органами стягнення).
З аналізу вищевказаного вбачається, що уповноваженими органами, які встановлюють порушення податкового є ДПС та її територіальні органи, в тому числі ГУ ДПС в Одеській області.
Однак, матеріали справи не містять доказів прийняття уповноваженими суб`єктами рішень, внаслідок порушення позивачкою норм податкового, які стали підставою для незастосування контролюючим органом пільг, зі сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки.
Щодо порушень земельного законодавства, колегія суддів також зауважує, що  належним суб`єктом, котрий встановлює такі порушення є органи Держгеокадастру України. Проте матеріали справи не містять таких рішень.
Не містять матеріали справи також і жодного судового рішення про порушення позивачем податкового чи земельного законодавства.
В подальшому, не погоджуючись із сумою податкового зобов`язання, позивачка оскаржила податкове повідомлення-рішення від 28.05.2021 року №0487326-2404-1511 до Державної податкової служби України.
Рішенням Державної податкової служби України від 24.11.2021 року скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. В обґрунтування рішення зазначено, що листом Болградської міської ради Одеської області від 25.05.2021 №170, направленим на адресу ГУ ДПС в Одеській області, визначено перелік фізичних осіб, які використовують об`єкти нежитлової та житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, до яких пільга щодо сплати податку на нерухоме майно не застосовується, в тому числі ОСОБА_1 по об`єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. ).
Однак, в матеріалах справи відсутній лист Болградської міської ради Одеської області від 25.05.2021 №170. У зв`язку з чим, неможливо встановити підстави, якими керувався відповідач при нарахування податку та прийнятті податкового повідомлення-рішення від 28.05.2022 відносно ОСОБА_1 .
Натомість, відповідачем до відзиву додано лист Болградської міської ради Одеської області від 01.12.2021 №2125/02-12 на адресу ГУ ДПС на №27811/5/15-32-24-04-06 від 16.11.2021 в якому Болградська міська рада повідомляє ГУ ДПС України про те, що ОСОБА_1 має об`єкт нерухомого майна а саме нежитлову будівлю за адресою АДРЕСА_1 , яка розташована на землях комунальної власності. За період 01.08.2019 по 01.01.2020 оплати за земельну ділянку не надходила. Крім того, вказано, що Болградська міська рада включила фізичну особу ОСОБА_1 , до списку фізичних осіб, яким не застосовується пільги до об`єктів нежитлової нерухомості, які є порушниками законодавства, та які не виплачують податки на земельні ділянки, якими користуються (а.с. 51).
Колегія суддів зазначає, що вказана інформація не є належним доказом порушення позивачкою податкового, або земельного законодавства, крім того не дає достатніх підстав вважати, що станом на виникнення спірних правовідносин ОСОБА_1 перебувала у вказаному списку осіб.
Також, відповідачем до відзиву на позовну заяву додано повідомлення Болградської міської ради вих. №1592/02-12 від  23.10.2019 на адресу ОСОБА_1 згідно з яким відповідно до Порядку визначення та відшкодування територіальній громаді міста Болград Одеської області в особі Болградської міської ради збитків, заподіяних внаслідок порушення вимог земельного законодавства, затвердженого рішенням Болградської міської ради від 30.07.2019 року 1965-VII «Про затвердження Порядку визначення та відшкодування територіальній громаді міста Болград Одеської області в особі Болградської міської ради збитків, заподіяних внаслідок порушення вимог земельного законодавства» Комісією по визначенню збитків власникам землі та землекористувачам на засіданні, яке відбулося 25.09.2019 року, розглянуті матеріали про нанесення ОСОБА_1 матеріальних збитків територіальній громаді міста Болград внаслідок порушення вимог земельного законодавства та складено акт про визначення збитків. 
Акт про визначення збитків від 25.09.2019 р. № 3, затверджений рішенням виконавчого комітету Болградської міської ради від 16.10.2019 року № 294 «Про затвердження акту щодо визначення та відшкодування розміру збитків власникам землі та землекористувачам від 25.09.2019 р. № 3». Також, пропонується розглянути зазначене повідомлення разом з актом про визначення збитків від 25.09.2019 р. № Про результати розгляду пропонуємо інформувати Болградську міську раду у письмовій формі у 10-денний термін з дня надходження повідомлення (а. с. 53).
Як вбачається з рішення виконкому Болградської міської ради Одеської області від 16.10.2019 «Про затвердження акту щодо визначення та відшкодування розміру збитків власникам землі та землекористувачам» від 25.09.2019 №3, виконком вирішив затвердити акт щодо визначення та відшкодування розміру збитків власникам землі та землекористувачам від 25.09.2019 №3 загальною сумою збитків в розмірі 323769,61 гривень на земельну ділянку площею 0,9415 га (кадастровий номер відсутній, розташований по АДРЕСА_1 , право власності нерухомого майна зареєстровано за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (а.с. 55).
За змістом пункту 2 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284, розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.
Виконком, вважаючи, що позивач завдав органу місцевого самоврядування збитків у вигляді неодержаних доходів, мав право та повноваження скласти акт про визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, а також затвердити його відповідним рішенням.
При цьому, повноваження відповідача обмежуються лише обчисленням розміру збитків у встановленому порядку, та які, у свою чергу, не можуть бути  стягнуті в примусовому порядку на підставі цього рішення.
Колегія суддів зазначає, що у цьому випадку юридична легалізація факту порушення земельного, податкового законодавства та відшкодування збитків здійснюється виключно на підставі рішення суду. При цьому позивачка не може оскаржити це рішення як правовий акт індивідуальної дії, оскільки він не створює для неї будь яких правових наслідків. Така правова позиція  узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у  постановах від 27 березня 2019 року у справі №917/902/18, від 12 грудня 2018 року у справах № 501/463/15-а, 802/2474/17-а.
З огляду на викладене колегія суддів зазначає, що вказане рішення виконкому Болградської міської ради Одеської області від 16.10.2019 не створює правових підстав для позивачки, а тому не може бути допустимим доказом порушення позивачкою норм податкового або земельного законодавства.
Окрім того, в матеріалах справи наявний лист ГУ ДПС в Одеській області від 18.05.2020 голові Болградскої міської ради ОСОБА_2 відповідно до якого Ізмаїльске управління Головного управління ДПС в Одеській області у відповідь на апит від 16.04.2020 № 573/02-12 повідомляє про те, що від ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за використання земельної ділянки, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 за період з 01.07.2019 по 01.01.2020 оплата за землю не надходила.
Вказаний доказ за своєю формою та змістом має інформаційний характер та жодним чином не свідчить про порушення позивачкою податкового або земельного законодавства, а отже, не може бути прийнятий колегією суддів як належний.
Відповідно до положень ч.ч. 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не надано, а в матеріалах справи не міститься належних доказів, які б підтверджували правомірність прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення, а саме правомірність незастосування до позивачки пільг при нарахуванні податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, встановлених додатком №2 до рішення Болградської міської ради Одеської області від 25.06.2019. 
Також, матеріали справи не містять належних доказів порушення позивачкою податкового або земельного законодавства, які могли бути підставою для незастосування щодо неї пільг.
Таким чином, суд першої інстанції помилково прийшов до висновків про те, що матеріали справи, а саме: лист Болградської міської ради №1115/02-12 від 19.09.2019 року щодо виклику ОСОБА_1 на засідання комісії по визначенню збитків власникам землі та землекористувачам, рішення Виконавчого комітету Болградської міської ради №294 від 16.10.2019 р. щодо визначення та відшкодування розміру збитків власникам землі та землекористувачам, повідомлення Болградської міської ради Одеської області від 23.10.2019 року на адресу ОСОБА_1 щодо необхідності відшкодування збитків, листа Ізмаїльського управління ГУ ДПС в Одеській області №556/02-13 від 18.05.2020 р., а також лист Болградської міської ради Одеської області від 01.12.2021 р. №2125/02-12, підтверджують факт того, що до позивача не застосовується податкова пільга із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з 01.01.2020 року.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.
За подання позову до суду першої інстанції ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 908,00 грн (а.с. 26). За подання апеляційної скарги - 1488,60 грн. (а.с. 87). 
З огляду на скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позову в повному обсязі відповідно до приписів статті 139 КАС України, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2396,6 грн. (908,00 + 1488,60 грн.)

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 червня 2022 року по справі №420/27133/21 – задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 червня 2022 року по справі № 420/27133/21– скасувати.
Увалити нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 28.05.2021 р № 0487326-2404-1511 в частині визначення суми податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 72 071.80 грн. за 2020 рік.
Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області (ЄДРПОУ 43142370 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмір 2396 (дві тисячі триста дев`яносто шість) грн. 60 (шістдесят) коп.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Головуючий суддя 	 	Шляхтицький О.І.	
Судді	    	Домусчі С.Д.    Семенюк Г.В.