ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року	Львів	Справа № 380/10352/21 пров. № А/857/10879/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Глушко І.В., 
суддя                                                     Запотічний І.І.

секретар судового засідання                     Юник А.А. 

за участю 
позивача –   ОСОБА_1 
представник відповідача – Заяць Б.Р. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 червня 2022 року (головуючий суддя Потабенко В.А., судді: Братичак У.В., Кравців О.Р., м.Львів, проголошено 12:26:15) у справі № 380/10352/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у м. Львові про визнання протиправними і скасування приписів та їх зупинення, -

В С Т А Н О В И В:

25.06.2021 року позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у м. Львові, у якому просив:  скасувати припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт, що виданий ОСОБА_1 та винесений 31.05.2021 Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у м. Львові; скасувати припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, що виданий ОСОБА_1 та винесений 31.05.2021 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові; зупинити дію припису про зупинення підготовчих та будівельних робіт, що виданий ОСОБА_1 та винесений 31.05.2021 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, у порядку забезпечення адміністративного позову, відповідно до  ст. 150 КАС; зупинити дію припису, про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, що виданий ОСОБА_1 та внесений 31.05.2021 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, порядку забезпечення адміністративного позову, відповідно до  ст. 150 КАС.
Позов обгрунтовує тим, що 31.05.2021 ІДАБК у м. Львові було складено акт перевірки від 31.05.2021 №309-пп. На підставі вказаного акту відповідачем винесено припис від 31.05.2021 про зупинення підготовчих та будівельних робіт та припис від 31.05.2021 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил. Крім того, 31.05.2021 складено протокол про адміністративне правопорушення. 10.06.2021 ІДАБК у м. Львові винесено постанову №67-а про закриття справи про адміністративне правопорушення. Позивач зазначає, що у своєму приміщенні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 здійснила саме перепланування, а не реконструкцію, що підтверджується рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 24.09.2020 у справі №463/5726/20. Позивач зазначає, що нею встановлено двері на місці віконного отвору, що відноситься до елементів перепланування. Реконструкції у вказаному приміщенні не здійснювалось. Вважає припис ІДАБК у м. Львові від 31.05.2022 про зупинення підготовчих та будівельних робіт абсурдним, оскільки на момент складання акту, перепланування було завершено, а будівельні роботи, що визначені в Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затверджених  постановою КМ України від 13.04.2011 №466, у вказаному приміщенні не проводились. Також позивач зазначає, що одночасна видача припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил та припису про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт законодавством не передбачена.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 червня 2022 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що   суд першої інстанції не в повній мірі надав оцінку доводам позивача, а також вказав, що реконструкція у приміщенні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не здійснювалась. Жодних доказів щодо здійснення реконструкції відповідачем не надано. У приміщенні здійснено лише перепланування. Незрозумілим для апелянта також є визначення відповідачем класу наслідків - СС2. Додані відповідачем фото зсередини приміщення підтверджують те, що перепланування завершено ще до перевірки проведеної відповідачем. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Представник позивача в судовому засіданні підтримує вимоги апеляційної скарги.
Представник відповідача заперечує доводи апеляційної скарги. Вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
Позивач є власником приміщення № 2 (квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.04.2019, індексний номер: 164288320.
Згідно наказу Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради від 27.06.2019 №320 «Про надання дозволу громадянам та організаціям на використання власних квартир як нежитлових» дозволено використання власних квартир як нежитлових, при умові заборони влаштування у приміщеннях цих квартир та будинку закладів грального бізнесу.
Зокрема, п. 1.6 вказаного наказу ОСОБА_1 надано право на використання власної квартири АДРЕСА_2 як нежитлового приміщення при умові заборони влаштування у приміщеннях цих квартир та будинку закладів грального бізнесу.
Після здійсненого перепланування та на підставі вищевказаного дозволу про можливість використовувати це приміщення як нежитлове, позивачем отримано новий витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.11.2019, індексний номер: 190649850. 
ЛКП «Рясне-402» Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради листом від 13.05.2021 №244 повідомлено в.о. начальника ІДБАК у м. Львові про те, що гр. ОСОБА_1 самовільно встановлено сходи та влаштовано дверний проріз на місці віконного прорізу у капітальній стіні нежитлового приміщення №2 житлового будинку по АДРЕСА_3 .
Наказом ІДАБК у м. Львові від 18.05.2021 3309-п «Про проведення позапланової перевірки» призначено провести позапланову перевірку на об`єкті будівництва: «Будівельні роботи за адресою: АДРЕСА_3 , нежитлове приміщення №2», предмет перевірки: дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
На підставі цього наказу, в.о. начальника ІДАБК у м. Львові видано направлення для проведення позапланового заходу від 18.05.2021 №309-пп, яким доручено заступнику начальника відділу інспекційної роботи ІДАБК у м. Львові Літавому Василю Миколайовичу здійснити позапланову перевірку на об`єкті «Будівельні роботи за адресою: АДРЕСА_3 , нежитлове приміщення №2». Строк дії направлення: з 18.05.2021 до 31.05.2021.
За результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності складено акт від 31.05.2021 №309-пп, в якому зафіксовано порушення п. 3, ч. 1,  ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ч. 5  ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ч. 1  ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», а саме під час проведення перевірки з виїздом на місцезнаходження об`єкта встановлено, що ОСОБА_1 проведено будівельні роботи з реконструкції нежитлового приміщення шляхом влаштування дверного прорізу на місці віконного без відповідних дозвільних документів та без отримання вихідних даних для проектування.
Заступником начальника відділу інспекційної роботи ІДАБК у м. Львові Літавим Василем Миколайовичем видано позивачу припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 31.05.2021 з вимогою з моменту отримання даного припису зупинити виконання будівельних робіт на об`єкті будівництва «Будівельні роботи за адресою: м. Львів, вул.Шевченка,376, нежитлове приміщення №2» до усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.
Крім того, заступником начальника відділу інспекційної роботи ІДАБК у м. Львові Літавим Василем Миколайовичем видано позивачу припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 31.05.2021 з вимогою у 2-ох місячний термін з дня отримання даного припису усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.
Вважаючи вказані приписи від 31.05.2021 року протиправними, позивач звернулася з адміністративним позовом до суду першої інстанції.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Згідно із положеннями частини 2  статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначає  Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VІ  .
Відповідно до ч. 1  ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»  державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної, діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
Постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 № 698  затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду (Порядок № 698) (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), п. 2 якого передбачалося, що нагляд здійснюється Держархбудінспекцією через головних інспекторів будівельного нагляду шляхом проведення планових, позапланових, документальних і камеральних перевірок. Перевірки проводяться головним інспектором будівельного нагляду або кількома головними інспекторами будівельного нагляду.
Згідно з п. 1, п. 2 ч. 4  ст. 41-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, вчинених об`єктами нагляду, головні інспектори будівельного нагляду мають право: 1) видавати обов`язкові до виконання об`єктами нагляду приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; 2) притягати посадових осіб об`єктів нагляду до відповідальності за вчинені правопорушення відповідно до закону.
Відповідно до пп. 6 п. 5 Порядку № 698 у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, вчинених об`єктами нагляду, головні інспектори будівельного нагляду мають право: 1) видавати обов`язкові до виконання об`єктами нагляду приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; 2) притягати посадових осіб об`єктів нагляду до відповідальності за вчинені правопорушення відповідно до закону.
  Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553  було затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, який визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт (Порядок №553).
Пунктом 5 Порядку №553 передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.
Відповідно до п. 7 Порядку №553 позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.
За правилами п. 9 Порядку №553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва.
Частиною 3  ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»  визначено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право: 1) безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню; 2) складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; 3) у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт у випадках, визначених цим Законом.
Крім того, посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право здійснювати фіксування процесу проведення перевірки з використанням фото-, аудіо- та відеотехніки (п. 10 ч. 3  ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»  , підп. 11 п. 11 Порядку №533).
Пунктом 13 Порядку №533 передбачено, що суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, має право: вимагати від посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю дотримання вимог законодавства; перевіряти наявність у посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю службових посвідчень; бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; за результатами перевірки отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, складеним органом державного архітектурно-будівельного контролю; подавати в письмовій формі, зокрема через електронний кабінет, свої пояснення, зауваження або заперечення до акта перевірки, складеного органом державного архітектурно-будівельного контролю за результатами перевірки.
Відповідно до п. 14 Порядку №533 суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов`язаний: допускати посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки за умови дотримання ними порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; одержувати примірник припису органу державного архітектурно-будівельного контролю за результатами здійсненого планового чи позапланового заходу; виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; надавати документи, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали, зокрема через електронний кабінет, з питань, що виникають під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.
Згідно з п. 16 цього Порядку за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.
Відповідно до п. 17 Порядку №553 у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт. У приписі обов`язково встановлюється строк для усунення виявлених порушень згідно з додатком.
Пунктом 18 Порядку №553 передбачено, що керівникові кожного суб`єкта містобудування, щодо якого складений акт перевірки, або його уповноваженій особі надається по одному примірнику такого акта. Один примірник акта перевірки залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю. Акт перевірки складається у двох примірниках. Один примірник надається суб`єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, а другий залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю. Акт перевірки підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку та суб`єктом містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль.
Згідно з п. 19 Порядку №553 припис складається у двох примірниках. Один примірник припису залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю, а інший надається суб`єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль. Припис підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку.
Колегія суддів зазначає, що на законодавчому рівні встановлено алгоритм дій щодо проведення заходів державного архітектурно-будівельного контролю у сфері містобудівної діяльності. Суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється перевірка, має право бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та за його наслідками отримувати акт перевірки, припис, надавати письмові пояснення, зауваження або заперечення до акта перевірки. При цьому, в акті фіксуються порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності у разі їх виявлення. На підставі акту складаються обов`язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, а також відповідні протоколи, які у встановлений Порядком №533 строк подаються для винесення постанови про накладення штрафу.
Апелянт заперечує щодо повідомлення її про проведення позапланової перевірки. Однак, колегія суддів зазначає, що законодавством, чинним на момент виникнення спірних правовідносин, не передбачено чіткого порядку попереднього повідомлення суб`єкта містобудування про проведення позапланової перевірки як обов`язкової передумови її проведення, однак для забезпечення присутності уповноваженого представника під час проведення такої, відповідач в рамках підготовки до проведення позапланової перевірки повинен вчинити дії щодо повідомлення суб`єкта містобудування про її проведення. Умова, з якою пов`язується початок проведення перевірки, визначена пунктом 7 Порядку №533. Так під час проведення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язана пред`явити службове посвідчення та надати копію направлення для проведення позапланової перевірки.
Апеляційний суд вказує, що позивачем зроблено відмітку про те, що з направленням для проведення позапланового заходу від 18.05.2021 ознайомлена, про свідчить підпис позивача. Відтак, позивач була присутньою під час перевірки, адже ознайомлена з направленням, у якому безпосередньо вказано строк перевірки та її підстава.
Суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки посадова особа відповідача мала доступ до об`єкта перевірки, що було б неможливим без відома позивача, та під час проведення перевірки зроблено фотофіксацію цього об`єкта (ззовні та всередині), то слід дійти висновку, що позивач була повідомлена про проведення перевірки. Бути присутнім під час перевірки є правом, а не обов`язком суб`єкта містобудування. Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідачем вчинялись будь - які перешкоди для присутності позивача або уповноваженої ним особи під час її проведення.
Пунктом 21 Порядку №553 передбачено, що у разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припису, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю робить у акті відповідний запис. У разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, від отримання акта та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням.
В акті перевірки та приписах від 31.05.2021 вказано про відмову від підписання керівником суб`єкта господарювання /фізичною особою або уповноваженою ними особами, іншими особами цього акта «в останній день перевірки для підписання та отримання не з`явилась». Примірник акта та приписів надіслано поштою, що підтверджується супровідним листом від 01.06.2021 №0006-вих-46031 та отримано позивачем згідно відстеження поштового відправлення №7904102782323.
Колегія суддів вважає, що позивач не була позбавлена права на захист під час проведення позапланового заходу державного контролю та реалізація її прав, визначених Порядком №553, залежала виключно від неї.
Відповідно до фактичних обставин, встановлених під час перевірки з виїздом на місцезнаходження об`єкта встановлено, що позивачем проведено будівельні роботи з реконструкції нежитлового приміщення шляхом влаштування дверного прорізу на місці віконного без відповідних дозвільних документів та без отримання вихідних даних для проектування. Клас наслідків -СС2.
За висновками перевірки позивачем порушено вимоги п.3, ч. 1,  ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ч. 5  ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ч. 1  ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність».
Апелянт вважає, що у своєму приміщенні нею здійснено саме перепланування, а не реконструкцію. В той же час не заперечує, що на місці віконного отвору нею встановлено двері і влаштовано сходи на вулицю Зазначає, що стіна під вікном є самонесучою, оскільки не несе навантаження від перекриття та верхніх поверхів. Тобто наголошує, що реконструкції у вказаному приміщенні не здійснювалось, а тому необхідність отримання дозволу (повідомлення) не може поширюватись на вказаний випадок.
За визначеннями, наведеними у п.п. 3.2, 3.21 ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» (що затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 04.06.2014 №163) будівництво - нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт та технічне переоснащення об`єктів будівництва; реконструкція - це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкту будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників, забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкту в цілому або його частин (за умови їх автономності).
Порядок отримання дозвільних документів на проведення реконструкції визначається  Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності»  та постановою Кабінету Міністрів України № 466 від 11.03.2011 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт».
Згідно з п. 2 Порядку №466 будівельні роботи - це роботи з нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту.
Частиною 2  ст. 26 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності»  визначено, що суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів.
Відповідно до ч. 1  ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»  проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.
Пунктом 1 ч.1  ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»  та пунктом 5 Порядку № 466 передбачено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із  Законом України     «Про оцінку впливу на довкілля».
Згідно ч. 1  ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»  право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із  Законом України «Про оцінку впливу на довкілля», підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт.
Відповідно до ч. 2  ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»    забороняється виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.
Частиною сьомою  статті 34 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності»    передбачено, що виконання будівельних робіт без відповідного документа, передбаченого цією статтею вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.
Кабінет Міністрів України 18.12.2018 затвердив відповідні зміни до Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що надають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію від 07.06.2017 № 406, зокрема, роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1), з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками.
Відповідно до листа Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 20.12.2010 N 22-22/3622/0/6-10, вказано, що згідно з уставленою практикою несучі конструкції - це будівельні конструкції, що становлять несучий остов (каркас) будинку або споруди, забезпечуючи їх надійність і довговічність. Несучі конструкції сприймають основні навантаження (власну масу, масу устаткування, людей, снігу, напір вітру, тиск ґрунту на підземні частини будинку або споруди тощо) і передають їх на основу.
Апеляційний суд зазначає, що своїми діями позивачем було здійснено втручання в несучі та огороджувальні конструкції, що проявилося у влаштуванні позивачем входу в приміщення з вікна першого поверху будівлі дев`ятиповерхового будинку, що свідчить саме про реконструкцію, а не планування. Ці обставини встановлені позаплановою перевіркою з фіксуванням в акті перевірки та проведеною фотофіксацією приміщення. З фотографій, долученої до матеріалів справи, що є додатками до акта від 31.05.2021, чітко видно вибиття дверей у будинку, а стіна, у якій відбулось таке вибиття є зовнішньою та, відповідно, огороджувальною.
Колегія суддів вказує, що влаштування дверного отвору замість віконного отвору потребує, відповідно до вимог  ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт до органів державного архітектурно-будівельного контролю.
Разом з тим, наказом Департаменту архітектури і урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради від № 84-2019 АЛВ від 07.11.2019 «Про затвердження громадянці ОСОБА_1 вимог до архітектурно-планувальної частини проекту реконструкції квартири АДРЕСА_2 під магазин промислових товарів із влаштуванням дверного прорізу на місці віконного отвору» (який долучений до справи самим позивачем) зобов`язано громадянку ОСОБА_1 у встановленому порядку отримати технічні умови на інженерне забезпечення проектованого об`єкту (п. 2.1 наказу); розробити робочий проект на реконструкцію у спеціалізованій проектній організації або архітектора, який має кваліфікаційний сертифікат на виконання робіт та провести його експертизу (п. 2.2.); звернутись в ІДАБК у м. Львові для отримання дозвільних документів про початок виконання будівельних робіт (п. 2.32) та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів (п. 2.3.2).
Таким чином, ОСОБА_1 достеменно знала про те, що влаштуванням дверного прорізу на місці віконного отвору є не переплануванням, а саме реконструкцією і така реконструкція вимагає отримання дозвільних документів про початок виконання будівельних робіт та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.
Згідно з ч. 3, ч. 4  ст. 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»  клас наслідків визначається для кожного об`єкта - будинку, будівлі, споруди будь-якого призначення, їхніх частин, лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури, у тому числі тих, що належать до складу комплексу (будови). До складу комплексу (будови) можуть належати об`єкти, будівництво яких здійснюється за єдиною проектно-кошторисною документацією.
Усі об`єкти поділяються за такими класами наслідків (відповідальності): незначні наслідки - СС1; середні наслідки - СС2; значні наслідки - СС3.
До незначних наслідків (СС1) не можуть бути віднесені об`єкти: характеристики можливих наслідків від відмови (стану об`єкта, при якому неможливо використовувати його або складову частину за функціональним призначенням) яких перевищують: рівень можливої небезпеки для здоров`я і життя людей, які постійно перебуватимуть на об`єкті, - 50 осіб; рівень можливої небезпеки для здоров`я і життя людей, які періодично перебуватимуть на об`єкті, - 100 осіб; рівень матеріальних збитків чи соціальних втрат, пов`язаних із припиненням експлуатації або з втратою цілісності об`єкта, - 2500 мінімальних заробітних плат; пам`ятки культурної спадщини національного та місцевого значення, визначені відповідно до  Закону України «Про охорону культурної спадщини»; нове будівництво яких здійснюється в охоронній зоні пам`яток культурної спадщини національного та місцевого значення (розміри охоронної зони не можуть бути менші за два горизонтальні або два вертикальні розміри пам`ятки); об`єкти підвищеної небезпеки, ідентифіковані відповідно до  Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки»; житлові будинки понад чотири поверхи; об`єкти, які підлягають оцінці впливу на довкілля відповідно до  Закону України «Про оцінку впливу на довкілля».
До значних наслідків (СС3) відносяться такі об`єкти: пам`ятки культурної спадщини, визначені відповідно до  Закону України «Про охорону культурної спадщини»; об`єкти підвищеної небезпеки, ідентифіковані відповідно до  Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки»; житлові, громадські або багатофункціональні будівлі заввишки понад 100 метрів та/або з рівнем можливої небезпеки для здоров`я і життя людей понад 400 осіб, які постійно перебувають на об`єкті.
В даному випадку, виходячи з вищенаведених критеріїв, у колегії суддів відсутні підстави стверджувати, що об`єкт за адресою: АДРЕСА_3 , не відноситься до об`єкту з класом наслідків СС2. Позивачем жодним чином не спростовано визначений відповідачем клас наслідків СС2 для її приміщення, адже втручання у зовнішню стіну дев`ятиповерхового будинку, безумовно може матиме наслідки, які не можуть бути віднесені до незначних наслідків (СС1). Крім того, апеляційний суд зазначає, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 24.09.2020 у справі №463/5726/20 залишено постанову в справі про адміністративне правопорушення №55 від 14.05.2020 без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 - без задоволення. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2020 рішення Личаківського районного суду м. Львова від 24.09.2020 у справі № 463/5726/20 залишено без змін. У вказаній постанові, крім іншого, зазначено, що з постанови в справі про адміністративне правопорушення №55 від 14.05.2020, винесеної адміністративною комісією при ЛРА ЛМР вбачається, що на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51,00 грн. за те, що остання 26.03.2020 здійснила перепланування приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , нежитлове приміщення №2», із влаштуванням на місці віконного отвору дверного, що є порушенням  ст. 150 КпАП України. Тому суд враховує, що при розгляді справи судом досліджувалась і надавалась оцінка доказів щодо того, що позивачем проведено перепланування не в середині квартири, а шляхом втручання у зовнішню стіну дев`ятиповерхового будинку, яка без сумніву приймає на себе навантаження від перекриттів і даху будинку і передає її фундаменту, тобто є несучою, а тому таке перепланування потребувало отримання відповідного дозволу.
Преюдиційність вказаного рішення лише підтверджує те, що позивачем були вчинені дії, які вимагали одержання дозвільних документів. Крім цього, апелянтом зазначалось, що винесеними відповідачем приписами від 31.05.2021 про зупинення підготовчих та будівельних робіт та про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, не конкретизовано, у який спосіб повинно здійснюватися усунення порушень.
Щодо цього твердження апелянта, колегія суддів зазначає, що ІДАБК у м. Львові листом від 24.06.2021 №0006-вих-54036 повідомляла позивача, що приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 31.05.2021 інспекцією зобов`язано позивача усунути виявлені порушення, а саме привести об`єкт у відповідність до вимог містобудівного законодавства, а саме отримати дозвільні документи або привести вищевказаний об`єкт до попереднього стану, який існував до виконання будівельних робіт. Тобто на виконання вимог припису про зупинення виконання будівельних робіт від 31.05.2021 необхідно зупинити проведення за адресою: м. Львів, вул.Шевченка,376, нежитлове приміщення №2 будь-яких будівельних робіт.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.
При цьому апеляційний суд вважає за можливе застосувати позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01 від 6 вересня 2005 року, пункт 89),  «Проніна проти України»  (заява № 63566/00 від 18 липня 2006 року, пункт 23)  та «Серявін та інші проти України»  (заява № 4909/04 від 10 лютого 2010 року, пункт 58), відповідно до якої  принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»  серія A. 303-A від 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Одночасно суд апеляційної інстанції зважає на положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з  ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись   243,  250,  308,  310,  315,  316,  321,  322,  325,  328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 червня 2022 року у справі № 380/10352/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	І. І. Запотічний  	
Повне судове рішення складено 13 жовтня 2022 року.