П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29 листопада 2022 р.	м. Одеса	Справа № 420/24509/21	

Категорія: 106000000          Головуючий в 1 інстанції: Корой С.М.
          Місце ухвалення: м. Одеса
          Дата складання повного тексту: 05.08.2022 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого           – Бітова А.І.
суддів                     – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Національної поліції в Миколаївської області та Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2022 року за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївської області, Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції (далі – ГУНП) в Миколаївської області, ГУНП в Одеській області про:
-          визнання протиправними дій ГУНП в Миколаївській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до стажу служби в поліції служби в податковій міліції у період з 24 грудні 1996 року по 07 липня 2005 року відповідно до ст. 78 Закону України "Про Національну поліцію";
-          зобов`язання ГУНП в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років у поліції наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу року в податковій міліції у період з 24 грудня 1996 року по 07 липня 2005 року та з урахуванням цієї вислуги провести відповідний перерахунок і виплату надбавки за вислугу років за час служби в ГУНП в Миколаївській області;
-          визнання протиправними дій ГУНП в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до стажу служби в поліції служби в податковій міліції у період з 24 грудня 1996 року по 07 липня 2005 року відповідно до ст. 78 Закону України "Про Національну поліцію";
-          зобов`язання ГУНП в Одеській області зарахувати до вислуги років у поліції наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу року в податковій міліції у період з 24 грудня 1996 року по 07 липня 2005 року та з урахуванням цієї вислуги провести відповідний перерахунок і виплату надбавки за вислугу років за час служби в ГУНП в Одеській області.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що податкова міліції та відповідні підрозділи поліції здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. 
З урахуванням наведених у позовній заяві правових позицій Верховного Суду позивач зазначив, що стаж його служби в податковій міліції за період з 24 грудня 1996 року по 07 липня 2005 року підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки. 
Крім того, позивач зазначив, що з огляду на те, що спеціальним законом строки звернення до суду з питань виплати грошового забезпечення не врегульовані, натомість загальним законом (ч.2 ст. 233 КЗпП України) передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Станом на час розгляду справи ГУНП в Одеській області правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Відповідач – ГУНП в Миколаївської області позов не визнав, вказуючи, що позивачем пропущено строк звернення до суду, а тому належить залишити позов ОСОБА_1 без розгляду
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 до ГУНП в Одеські області, ГУНП в Миколаївській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено.
Визнано протиправними дії ГУНП в Миколаївській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до стажу служби в поліції служби в податковій міліції у період з 24 грудня 1996 року по 07 липня 2005 року відповідно до ст. 78 Закону України "Про Національну поліцію".
Зобов`язано ГУНП в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років у поліції наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу року в податковій міліції у період з 24 грудня 1996 року по 07 липня 2005 року та з урахуванням цієї вислуги провести відповідний перерахунок і виплату надбавки за вислугу років за час служби в ГУНП в Миколаївській області.
Визнано протиправними дії ГУНП в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до стажу служби в поліції служби в податковій міліції у період з 24 грудня 1996 року по 07 липня 2005 року відповідно до ст. 78 Закону України "Про Національну поліцію".
Зобов`язано ГУНП Одеській області зарахувати до вислуги років у поліції наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу року в податковій міліції у період з 24 грудня 1996 року по 07 липня 2005 року та з урахуванням цієї вислуги провести відповідний перерахунок і виплату надбавки за вислугу років за час служби в ГУНП в Одеській області.
Стягнуто з ГУНП в Миколаївській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 грн.
Стягнуто з ГУНП в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн.
В апеляційній скарзі ГУНП в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги ГУНП в Одеській області:
-          при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки слід застосовувати приписи ч.2 ст. 78 Закону України "Про національну поліцію", якою встановлено вичерпний перелік складових (посад, періодів служби) такого стажу служби в поліції. При цьому, делегування ч.4 ст. 78 Закону України "Про національну поліцію" Кабінету Міністрів України встановлення порядку зачислення вислуги років у поліції не надає останньому права визначати додаткові складові стажу служби в поліції, які не передбачені ч.2 ст. 78 Закону України "Про національну поліцію";
-          на дату вирішення спору п.1 Постанови Кабінетом Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (далі – Постанова №393) встановлено, що зараховуються до вислуги років для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті ж ст.ст.1-2 такого Закону. Пунктом другим що додатково до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам, зазначеним у пункті ж ст. 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", під час призначення пенсії згідно з п."а" ст. 12 зазначеного Закону зараховується додатково.
В апеляційній скарзі ГУНП в Миколаївської області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги ГУНП в Миколаївської області:
-           ОСОБА_1 , отримавши грошовий атестат – 17 листопада 2016 року достовірно знав про розмір своєї надбавки за вислугу років та стаж служби в поліції (копія журналу №27 видачі грошових атестатів), і при остаточному розрахунку жодних претензій не заявляв. Суд першої інстанції в порушення ст.ст. 72, 73, 90 КАС України довідку УФЗБО ГУНП від 15 грудня 2021 року №2289/28-2021 та копії журналу видачі грошових атестатів не досліджував, а тому залишив поза увагою та не встановив обставин по встановлення часу обізнаності позивача з порушенням свої прав і початком перебігу строку звернення до суду за захистом, які мають значення для справи. Крім цього, до спірних обставин не застосовано п.п.9, 10 наказу МВС України від 23 листопада 2016 року №1235 "Про порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції", де зазначено, що стаж служби в поліції визначається у наказах про призначення на посаду та звільнення з поліції. Отже, із зазначеного вбачається, що визначення стажу служби в поліції – це рішення суб`єкту владних повноважень, яке викладено у наказі ГУНП в Миколаївській області від 14 грудня 2015 року №16 о/с і у наказах ГУНП в Одеській області від 31 травня 2018 року №791 о/с, від 05 липня 2018 року №959 о/с, які позивачем не оскаржувались у передбачений законом строк;
-          спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, встановлений ч.5 ст. 122 КАС України.
У відзиві ОСОБА_1 на апеляційні скарги вказується, що вони є необґрунтованими та такими, що суперечать нормам діючого законодавства та правовій позиції Верховного Суду стосовно вирішення аналогічних справ.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг ГУНП в Миколаївської області та ГУНП в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.
Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:
Відповідно до послужного списку ОСОБА_1 , позивач проходив службу:
-          з 13 листопада 1985 року - 11 листопада 1987 року в Збройних Силах;
-          з 26 вересня 1994 року – 23 грудня 1996 року в органах внутрішніх справ;
-          з 24 грудня 1996 року – 07 липня 2005 року в органах податкової міліції України;
-          з 08 липня 2005 року – 07 листопада 2015 року в органах внутрішніх справ
-          з 08 листопада 2015 року – 15 листопада 2016 року в Національній поліції України, в ГУНП у Миколаївській області;
-          з 16 листопада 2016 року – 31 травня 2018 року в Національній поліції України, в ГУНП в Одеській області.
Наказом ГУНП в Миколаївській областi вiд 14 грудня 2015 року №16 o/c ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст. 78 3акону України "Про Національну поліцію" для встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки встановлений стаж служби в поліції - 14 років 06 місяців 25 днів.
Згідно наказу ГУНП в Миколаївській області від 14 листопада 2016 року №312 o/c ОСОБА_1 відряджено для подальшого проходження служби до ГУНП в Одеськiй області - з 15 листопада 2021 року.
Згідно довiдки УФЗБО ГУНП в Миколаївській областi вiд 15 грудня 2021 року №2289/28-2021 при переведенні до ГУНП в Одеській області ОСОБА_1 отримав грошовий атестат №780, iз визначенням надбавки за вислугу років у розмірі – 30% та премією – 52,17% та стажем служби на момент переведення – 15 року 7 мiсяців 2 днів.
Наказом ГУНП в Одеській області від 31 травня 2018 року №791 о/с. позивача відповідно до п.2 ч.1 ст. 77 (через хворобу) Закону України "Про національну поліцію" звільнено зі служби в поліції.
У наказі, з урахуванням змін, що внесені наказом №959 о/с від 05 серпня 2017 року, визначено, що вислуга років на день звільнення складає: у календарному обчисленні для виплати надбавки за вислугу років 17 років 01 місяць 25 днів; для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби - 25 років 08 місяців 09 днів; усього для призначення пенсії - 25 років 08 місяців 09 днів.
Таким чином, з матеріалів справи встановлено, що до стажу служби в поліції відповідачами не зараховувався стаж служби позивача в податковій міліції.
Судом встановлено, що позивач звертався до відповідачів із заявами, в яких просив зарахувати до стажу служби в поліції служби в податковій міліції у період з 24 грудня 1996 року по 07 липня 2005 року відповідно до ст. 78 Закону України "Про Національну поліцію", однак, листами від 01 жовтня 2021 року та від 11 листопада 2021 року ОСОБА_1 повідомлено про відсутність підстав для здійснення перерахунку стажу.
Вважаючи дії ГУНП в Миколаївській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до стажу служби в поліції служби в податковій міліції у період з 24 грудня 1996 року по 07 липня 2005 року, відповідно до ст. 78 Закону України "Про Національну поліцію", протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що у контексті спірних правовідносин у справі №380/7750/20 Верховний Суд дійшов висновку, що чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством статус осіб, які проходили службу в органах податкової служби України прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ України.
З урахування викладеного, суд першої інстанції констатував, що стаж служби позивача в податковій міліції має бути зарахований до стажу його служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ч.2 ст. 19 Конституції України ст.ст. 2, 6-12, 77, 122, 123, 169 КАС України, п.348.1 ст. 348, п.353.1 ст. 353 , п.356.1 ст. 356 ПК України, ч.ч.1, 2 ст. 59, п.15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію".
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст.19 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" №509-XII (у редакції, на період служби позивача) податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних органів державної податкової служби, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.
Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в України" від 05 липня 2012 року № 508-VI внесено зміни до ПК України.
Так, п.348.1 ст. 348 ПК України вказано, що податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних контролюючих органів, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.
Згідно п.353.1 ст. 353 ПК України особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.
Отже, служба в органах податкової міліції є військовою службою.
Пунктом 356.1 ст. 356 ПК України (в редакції, на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".
Тобто, вищевикладених норм вбачається, що служба в органах податкової міліції здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, тобто прирівнюється до служби в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького складу.
Разом з тим, Закон України "Про міліцію" втратив чинність 07 листопада 2015 року у зв`язку з набранням чинності Законом України "Про Національну поліцію".
У відповідності до ст. 1 Закону України "Про Національну поліцію" Національна поліція України – це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 59 Закону України "Про Національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
При цьому, у п.15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.
Згідно ч.ч.1-3 ст. 78 Закону України "Про Національну поліцію" стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
До стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР. Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.
З урахуванням вищенаведених правових норм, колегія суддів доходить висновку, що чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством статус осіб, які проходили службу в органах податкової служби України прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ України.
Крім того, колегія суддів зазначає, що вищенаведений висновок підтверджується також тим, що позивачу під час проходження служби у податковій міліції було присвоєно спеціальні звання, які у свою чергу призначалось на підставі Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року №114.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем помилково не зараховано період проходження позивачем служби в період з 24 грудня 1996 року по 07 липня 2005 року до стажу служби в поліції, який дає право на отримання надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, та внаслідок не зарахування цього періоду протиправно не здійснено перерахунок додаткових днів оплачуваної відпустки за стаж служби позивача в поліції.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі №826/16143/18.
Посилання апелянта – ГУНП в Миколаївській області, на пропуск позивачем строку звернення до суду колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на наступне.
За правилами ст.ст. 123 та 169 КАС України суд зобов`язаний перевірити дотримання позивачем строків звернення до суду, які передбачені ст. 122 КАС України.
Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з позовом і розраховувати на одержання судового захисту.
У силу вимог ч.5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Відповідно ч.4 ст. 123 КАС України визначено, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Колегія суддів зазначає, що спеціальним законом строки звернення до суду з питань виплати грошового забезпечення не врегульовані, натомість загальним законом (ч.2 ст. 233 КЗпП України) передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Враховуючи, що предметом спору у даній справі є питання щодо не зарахування ГУНП в Миколаївській області, під час обчислення ОСОБА_1 надбавки за вислугу років, днів додаткової оплачуваної відпустки до вислуги років у поліції, наявну вислугу років у податковій міліції, та позивач дізнався про не зарахування відповідного стажу лише з листів ГУНП в Миколаївській області від 11 листопада 2021 року та ГУНП в Одеській області від 01 жовтня 2021 року, відтак, у даних спірних правовідносинах вимоги позивача не обмежені будь-яким строком у відповідності до частини другої ст. 233 КЗпП України.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та є тотожними відзивам на позовну заяву, факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні справи.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає вірним та обґрунтованим рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Миколаївської області та Головного управління Національної поліції в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 29 листопада 2022 року.

Головуючий: 	 	Бітов А.І.	
Суддя:  Судд:	    	Лук`янчук О.В.    Ступакова І.Г.