ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

26 жовтня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/3362/22	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
        суддів:                          Божко Л.А., Лукманової О.М.,     
       секретар судового засідання Батіщев С.С. 
       за участю представника позивача – Трушева О.П.,
               представника відповідача – Куцугуб О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу    ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2022 року (головуючий суддя Віхрова В.С.) 
в адміністративній справі №160/3362/22 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 , звернувся 14.02.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в якому позивач просив: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області №12032300012621 від 29.12.2021 року про відмову в оформлені (видачі) посвідки на постійне проживання громадянину Ірландії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області  оформити та видати громадянину Ірландії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нову посвідку на постійне проживання в Україні. 
Позов обґрунтовано тим, що в рішенні відповідачем лише формально зазначено, що позивач надав завідомо неправдиві відомості, підроблені документи або встановлено факт скасування наданого позивачу дозволу на імміграцію. На думку позивача, в порушення приписів п. 62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року №321, відповідач не зазначив, які саме незаконні дії вчинив позивач та в чому це виявилось. За таких обставин формулювання підстав для відмови у видачі посвідки має невизначений характер та оскаржуване рішення видано лише з формальних підстав. Позивач вказує, що відповідач у спірних правовідносинах вже реалізував свої дискреційні владні повноваження, прийнявши протиправне рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання, а тому суд вправі прийняти рішення про зобов`язання державного органу видати посвідку на постійне проживання. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2022 року у задоволенні позову відмовлено.
Свою позицію суд першої інстанції мотивував тим, що позивачу рішенням №270 від 08.11.2021 року Центрального міжрегіонального управлінням ДМС у м. Києві та Київській області скасовано дозвіл на імміграцію. Це рішення було покладено в основу рішення ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області №12032300012621 від 29.12.2021 року про відмову позивачу в оформлені (видачі) посвідки на постійне проживання. Рішення №270 від 08.11.2021 року Центрального міжрегіонального управлінням ДМС у м. Києві та Київській області позивачем не оскаржено та є чинним, тому у відповідача була наявна законодавчо визначена підстава для відмови в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.
Вказує, що позивач на законних підставах отримав дозвіл на імміграцію в Україну. Зазначає, що з моменту народження є громадянином Ірландії. Фактично має лише право на отримання громадянства України в спеціальному порядку – за громадянством одного із батьків. Зауважує, що при видачі посвідки позивачу на постійне проживання в Україні відповідач проводив перевірку законності залишення його на постійне проживання на території України. Вказує, що ним не було допущено порушень при подачі документів для отримання посвідки на постійне проживання в Україні, не було надано завідомо неправдивих відомостей, документи не містили недостовірних даних та не були підробленими, тому підстави для скасування дозволу на імміграцію були відсутні. Зазначає, що в рішенні відповідачем лише формально зазначено, що позивач надав завідомо неправдиві відомості, підроблені документи або встановлено факт скасування наданого позивачу дозволу на імміграцію. На думку позивача, в порушення приписів п. 62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року №321, відповідач не зазначив, які саме незаконні дії вчинив позивач та в чому це виявилось.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. Посилається на те, що Рішення Центрального міжрегіонального управлінням ДМС у м. Києві та Київській області №270 від 08.11.2021 року про скасування дозволу на імміграцію позивачем не оскаржено та є чинним, тому у відповідача була наявна законодавчо визначена підстава для відмови в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання.
В судовому засіданні представники сторін підтримали свої доводи, що викладені в апеляційній скарзі та в відзиві на апеляційну скаргу. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Дублін, Ірландія та є громадянином Ірландії.
Особу позивача встановлено на підставі паспорту для виїзду за кордон громадянина Ірландії серії НОМЕР_1 , дата видачі 07.03.2017 року, строк дії по 06.03.2022 року.
08.10.2004 року Міністерством внутрішніх справи України позивачу було видано тимчасову посвідку на постійне проживання на території України серії НОМЕР_2 безстроково.
Рішенням Центрального міжрегіонального управлінням ДМС у м. Києві та Київській області №270 від 08.11.2021 року скасовано ОСОБА_3 дозвіл на імміграцію.
21.12.2021 року ОСОБА_4 звернувся до Самарського відділу у м. Дніпрі ГУДМС у Дніпропетровській області із заявою-анкетою №205029998 про обмін посвідки на постійне проживання. Підставою обміну позивачем визначено – непридатність посвідки на постійне проживання для подальшого використання.
29.12.2021 року Управлінням у справах іноземців та осіб без громадянства Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області прийнято рішення №12032300012621 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання на підставі підпункту 9 пункту 62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року №321.
Позивач вважає протиправним рішення відповідача №12032300012621 від 29.12.2021 про відмову у видачі посвідки на постійне проживання.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про імміграцію», норми Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання затверджений постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання» №321 від 25.04.2018 року. 
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання затверджений постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання» №321 від 25 квітня 2018 року (Порядок №321).
Пунктом 1 Порядку №321 зазначено, що посвідка на постійне проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.
Відповідно до приписів п. 3 Порядку №321, посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України та які досягли 16-річного віку, - на підставі заяв-анкет, поданих ними особисто.
Пункт 7 Порядку №321 передбачає, що обмін посвідки здійснюється у разі непридатності посвідки для подальшого використання.
За оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обмін справляється адміністративний збір у розмірах, установлених законодавством (п. 8 Порядку №321).
Так, відповідно до п. 40 Порядку №321 для оформлення у зв`язку із втратою або викраденням посвідки, її обміну іноземець або особа без громадянства подають такі документи: 
1) посвідку, що підлягає обміну (крім випадків втрати та викрадення); 
2) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, крім випадків, установлених абзацом восьмим цього пункту; 
3) переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку; 
4) документи, що підтверджують обставини чи юридичні факти, відповідно до яких посвідка підлягає обміну (крім випадків, передбачених підпунктами 3-5пункту 7 цього Порядку), документи, видані компетентними органами іноземних держав, мають бути легалізованими в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України; 
5) документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, у разі подання документів законним представником; 
6) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати.
Іноземець або особа без громадянства під час подання документів пред`являють працівникові територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта оригінали документів, зазначених у підпунктах 1, 2,4-6 цього пункту.
До заяви-анкети додаються оригінали документа, зазначеного у підпункті З цього пункту, і документа, що підтверджує сплату адміністративного збору, та копії документів, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 і 5 цього пункту, та документа про звільнення від сплати адміністративного збору, засвідчені працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки “Згідно з оригіналом” та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів та дати.
Оригінали документів, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 і 5 цього пункту, та документа про звільнення від сплати адміністративного збору повертаються іноземцеві або особі без громадянства.
Також, пунктом 42 Порядку №321 передбачено, що працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, на якого згідно з його службовими обов`язками покладаються функції з оформлення посвідки, вчиняє дії, передбачені пунктами 36 і 37 цього Порядку, і приймає до розгляду заяву-анкету та додані до неї документи.
Абзацом 2 п. 43 Порядку №321 визначено, що у разі коли втрачена або викрадена посвідка чи посвідка, що підлягає обміну, була видана іншим територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, для підтвердження видачі не пізніше наступного дня після прийняття до розгляду заяви-анкети до такого територіального органу/територіального підрозділу ДМС надсилається запит.
Матеріалами справи підтверджується, що 21.12.2021 року громадянин Ірландії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подав до Самарського відділу у м. Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області заяву-анкету №205029998 про обмін посвідки на постійне проживання, підстава обміну - непридатність посвідки на постійне проживання для подальшого використання. 
21.12.2021 року за вих. №1217/4263-21 Самарським відділом у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області направлено на адресу Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області запит з проханням підтвердити законність видачі посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_2 виданої 08.10.2004, УГІРФО ГУ МВС в м. Києві.
Відповідно до п. 45 Порядку №321 перевірка за запитом проводиться протягом трьох робочих днів після його надходження. 
За результатами перевірки надається відповідь територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС, який надіслав запит, а заява-анкета про оформлення втраченої або викраденої посвідки чи посвідки, що підлягає обміну, сканується до відомчої інформаційної системи ДМС.
Листом №8010.6.1/108392-21 від 22.12.2021 року Управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області, який надійшов на адресу Самарського відділу у м. Дніпрі ГУ ДМС України у Дніпропетровській області повідомлено, що відносно гр. Ірландії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08.11.2021 року прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну.
08.11.2021 року Центральним міжрегіональним управлінням ДМС у м. Києві та Київській області складено висновок, яким встановлено, що дозвіл на імміграцію позивач отримав 17.12.2003 року відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про імміграцію», як особа, яка є сином громадянки України. 
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Тобто, особа набуває громадянство України за народженням автоматично. Процедура оформлення набуття громадянства України лише підтверджує факт набуття громадянства України.
Згідно зі статтею 25 Конституції України громадянин України не може бути позбавлений громадянства і права змінити громадянство. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про громадянство України» одним з основних принципів законодавства України про громадянство є принцип єдиного громадянства - громадянства держави Україна. 
Однак, на момент отримання неповнолітнім ОСОБА_5 дозволу на імміграцію про факт його перебування в громадянстві України повідомлено не було. 
Вказаний факт встановлено висновком за результатами вивчення матеріалів справи про надання дозволу на імміграцію в Україну громадянину Ірландії ОСОБА_5 , затвердженим т.в.о. начальника Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області, складання якого передувало прийняттю рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну.
В подальшому, 08.11.2021 року Центральним міжрегіональним управлінням ДМС у м. Києві та Київській області прийнято рішення №270 про скасування дозволу на імміграцію в Україну видане гр. Ірландії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п. 1 та 6 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію».
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що надання правової оцінки рішенню Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області №270 від 08.11.2021 року не є предметом спору у цій справі. Як наслідок, суд першої інстанції обґрунтовано не досліджував процедуру та підстави прийняття рішення №270 від 08.11.2021 року.
При цьому, рішення Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області №270 від 08.11.2021 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну покладено в основу рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області №12032300012621 від 29.12.2021 року про відмову в оформлені (видачі) посвідки на постійне проживання громадянину Ірландії ОСОБА_3 .
Згідно п. 46 Порядку №321 після проведення перевірок, підтвердження факту оформлення та видачі посвідки, ідентифікації іноземця або особи без громадянства керівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС або уповноважена ним посадова особа приймає рішення про оформлення посвідки або про відмову в її оформленні.
Отже, з урахуванням рішення Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області №270 від 08.11.2021 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну Управлінням у справах іноземців та осіб без громадянства Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області прийнято рішення №12032300012621 від 29.12.2021 року про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання відносно гр. Ірландії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі пп. 9 п. 62 Порядку №321.
Слід зазначити, що визначена в рішенні відповідача підстава відмови з посиланням на пп. 9 п. 62 Порядку №321 містить наступне нормативне визначення: 
- територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли встановлено факт подання іноземцем або особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей, підроблених документів або встановлено факт скасування наданого їм дозволу на імміграцію.
Оскільки рішенням Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області №270 від 08.11.2021 року позивачу скасовано дозвіл на імміграцію, яке позивачем не оскаржено та є чинним, то у відповідача була наявна законодавчо визначена підстава для відмови в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання. 
Таким чином рішення відповідача було прийнято у відповідності до норм Порядку №321.
Також колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що позивач просив за заявою-анкетою №205029998 від 21.12.2021 року здійснити обмін посвідки на постійне проживання.
Оскільки посвідка, яку позивач просив обміняти скасована, то у відповідача були відсутні підстави для обміну та видачі нової посвідки. 
На думку колегії суддів апеляційної інстанції суд першої інстанції правильно роз`яснив позивачу, що позивач вправі оскаржити рішення Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області №270 від 08.11.2021 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну. 
Натомість на даний час, коли  рішення Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області №270 від 08.11.2021 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну є діючим та не скасоване, відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області №12032300012621 від 29.12.2021 року про відмову в оформлені (видачі) посвідки на постійне проживання громадянину Ірландії ОСОБА_3 .
          З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
З огляду на результати апеляційного розгляду справи та характер спірних відносин судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст.    241-245,    250,    311,    316,    321,    322        КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2022 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 26.10.2022 та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Вступну та резолютивну частину постанови проголошено 26.10.2022.
Повний текст постанови виготовлено 26.10.2022.
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова