ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/655/22	Головуючий у 1-й інстанції Кунець Н.Р. 	
Провадження № 22-ц/817/626/22 	Доповідач - Бершадська Г.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2022 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Бершадська Г.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Хома М. В., 
з участю секретаря - Панькевич Т.І. 

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 травня 2022 року (ухвалене суддею Кунець Н.Р., дата складення повного тексту 16 травня 2022 року) у цивільній справі №607/655/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, зменшення розміру аліментів, - 

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, зменшення розміру аліментів.
Свої вимоги обґрунтовував тим, що судовим наказом від 27.10.2017, з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.10.2017 і до досягнення дитиною повноліття. На даний час він не має можливості сплачувати аліменти на утримання свого неповнолітнього сина у вказаному розмірі, з огляду на те, що 01 серпня 2019 року у нього спільно з ОСОБА_4 , шлюб з якою не зареєстрований, народилася донька ОСОБА_5 . Цивільна дружина на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Він також не працює та жодних доходів не отримує. Просив зменшити розмір аліментів, які стягуються із нього на підставі судового наказу по справі від 17 жовтня 2017 року на користь ОСОБА_2 , визначивши розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , в твердій грошовій сумі 1309 грн. 00 коп., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, оскільки з часу присудження аліментів на утримання сина, його матеріальне становище змінилося, оскільки на його утриманні перебуває дружина та малолітня донька ОСОБА_5 .
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 травня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про зменшення розміру аліментів та стягувати в твердій грошовій сумі 1309 грн. на користь сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вважає, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального права, через невідповідність висновків обставинам справи.
Посилається на безпідставність висновку суду, що позивачем не надано доказів на підтвердження зміни (погіршення) його матеріального стану після стягнення з нього алміентів на підставі судового наказу від 27 жовтня 2017 року, зокрема після народження ІНФОРМАЦІЯ_2 доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та доказів того, що позивач проживає разом з донькою.
Вказує на неврахування судом доказів щодо лікування доньки ОСОБА_5 , його безробіття та перебування на обліку як безробітнього, а твердження суду першої інстанції, що позивач є здоровою, працездатною особою, що не позбавлена можливості працювати є припущенням.
Посилається на те, що воєнним станом унеможливлено працевлаштуватися та знайти достойний заробіток для належного утримання двох неповнолітніх дітей.
У судове засідання сторони по справі не з`явилися будучи належним чином повідомленими. 
У відповідності до вимог ст.ст.130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності сторін.
Заслухавши пояснення представників сторін та вивчивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження.
Судовим наказом Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.10.2017 у справі № 607/12755/17, стягнуто зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.
ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_5 , батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження.
Згідно довідки № 541 від 16.12.2021 виданої Тернопільським міськрайонним центром зайнятості за підписом директора ОСОБА_6 , ОСОБА_1 перебуває на обліку як безробітний в Тернопільському МРЦЗ.
Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків №2476 від 20.12.2021, відомості про доходи ОСОБА_1 за період з 2 кварталу 2020 року по 1 квартал 2021 року відсутні.
Згідно з відповіддю Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів АСВП №67297810 від 28 жовтня 2021 року, за ОСОБА_1 зареєстровано транспортний засіб Renault Kangoo, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 16.02.2022, складеного страшним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі Південно Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) Савчук А.О. заборгованість по сплаті аліментів за ОСОБА_1 станом на 01 лютого 2022 року складає 40 098,59 грн.
Відповідно до договору про надання платної освітньої послуги від 04 лютого 2022 року, відокремлений структурний підрозділ «Тернопільський фаховий коледж Тернопільського національного технічного університету ім. І. Пулюя та замовник освітньої послуги ОСОБА_2 для здобувача ОСОБА_3 уклали цей договір про фінансові зобов`язання замовника щодо оплати освітньої послуги, яка надається здобувачу, у вигляді навчання на консультаційно підготовчих курсах ВСП «ТФК ТНТУ». Згідно п. 1 розділу ІІІ вказаного договору, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 2100 грн.
Відповідач ОСОБА_2 , оплатила навчання ОСОБА_3 на консультаційно підготовчих курсах ВСП «ТФК ТНТУ», про що свідчить квитанція АТ «Приват банк» № 9259-6439-7225-4218 від 09 лютого 2022 року.
Згідно довідки виданої ОСОБА_3 , 2007 року народження, 16 лютого 2022 року останньому поставлений діагноз міопія слабкого ступеня обох очей.
На підтвердження витрат, які відповідач ОСОБА_2 несе на лікування спільного сина, останньою додано до відзиву квитанції про витрати на оплату окулярів, лінз, засобів для промивання лінз, вітамінів і капель для очей.
Відповідно до довідки № 187 від 22.02.2022 виданої КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» ОСОБА_4 перебувала на стаціонарному лікуванні у інфекційно діагностичному відділенні комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» по догляду за хворою донькою ОСОБА_5 , 01 серпня 2019 року в періоди: з 23 травня 2020 року по 28 травня 2020 року; з 11 січня 2022 року по 17 січня 2022 року, що також підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №48-і від 17 січня 2022 року.
Згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 заповненої 05 квітня 1990 року, ОСОБА_1 13 березня 2020 року звільнений з посади за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України, на підставі наказу №117-к від 13 березня 2020 року.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану.
З таким висновком суду також погоджується і колегія суддів.
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Таким чином стаття 192 СК України передбачає можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Апеляційним розглядом встановлено, що позивач звертаючись з даним позовом посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки у нього та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_5 , а сам він є безробітним та жодних доходів не отримує.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, доказів, які б вказували на погіршення майнового стану позивача після 01 серпня 2019 року (після народження доньки), немає та позивачем не надано, як і доказів проживання ОСОБА_1 разом із донькою ОСОБА_5 , його участі у її вихованні та відповідно понесення ним матеріальних витрат у зв`язку з цим.
З огляду на зазначене колегія суддів погоджується із висновком суду щодо того, що зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач є батьком ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення неповнолітнього сина ОСОБА_3 та суперечитиме його інтересам. Більше того, зміна сімейного стану позивача, а саме народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. (Правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 760/9783/18-ц, від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19, від 09.09.2021 у справі №554/3355/20).
Жодних даних про визнання позивача непрацездатним або обмежено працездатним, матеріали справи не містять, а тому безпідставним є посилання апелянта на неправильність висновків суду першої інстанції щодо його працездатності. 
Колегія суддів погоджується, що факт безробіття ОСОБА_1 та перебування його на обліку як безробітного не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, з огляду на те, що останній будучи здоровою, працездатною особою, не позбавлений можливості працювати та отримувати належний дохід, який наддасть можливість виконувати обов`язок щодо утримання дітей. При цьому, як вбачається з долученої позивачем копії трудової книжки позивач був звільнений з посади 13 березня 2020 року за власним бажанням.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Враховуючи наведене суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що обрання способу стягнення аліментів (у частці від доходу або у твердій грошовій сумі), якщо останні вже визначені початково судовим рішенням, належить одержувачу аліментів. За вказаних обставин СК України не передбачає можливості зміни способу стягнення аліментів за позовом платника аліментів.
Доводи апеляційної скарги не містять достатніх аргументів для спростування висновків суду першої інстанції та не дають підстав для скасування судового рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).
       Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 389, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 травня 2022 року — залишити без змін.
Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
       Повний текст постанови складено 05 жовтня 2022 року.

Головуюча: Бершадська Г.В.
Судді: Гірський Б.О.
                        Хома М.В.