ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року	Львів	Справа № 460/10275/22 пров. № А/857/12535/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                              Гудима Л.Я., Ільчишин Н.В.
за участі секретаря судового засідання:           Вовка А.Ю. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дубенської міської ради Рівненської області, 
на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 травня 2022 року (суддя – Дорошенко Н.О., час ухвалення – не вказано, місце ухвалення – м.Рівне, дата складання повного тексту – 19.05.2022), 
в адміністративній справі №460/10275/22 за позовом Дубенської міської ради Рівненської області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), 
про визнання протиправною та скасування постанови,                                                         

                                                             встановив: 

У квітні 2022 року позивач Дубенська міська рада звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), в якому просила скасувати постанову про накладення штрафу від 21.02.2022 ВП 66944139 на Дубенську міську раду в розмірі 5100 грн. винесену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Корольчук Наталією Іванівною. 
Відповідач позовних вимог не визнав, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19 травня 2022 року в задоволенні позову відмовлено повністю. 
З цим рішенням суду першої інстанції від 19 травня 2022 року не погодився позивач Дубенська міська рада та оскаржила його в апеляційному порядку. Апелянт вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення з неповним з`ясуванням обставин справи, що мають значення для справи, а тому вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт (позивач) покликається на те, що виконавчий документ, а саме виконавчий лист у справі №240/17377/20 виданий 06.08.2021 року Житомирським окружним адміністративним судом, зобов`язує Дубенську міську раду прийняти рішення у формі наказу, однак відповідно до чинного законодавства міська рада не вправі приймати правові акти у формі наказу. Просить звернути увагу, що в м.Дубно відсутній пров. Монастирський, а відтак і земельна ділянка №56 на такому провулку. Твердить апелянт, що у відповідача були відсутні підстави виносити оскаржувану постанову від 21.02.2022 ВП 66944139, оскільки державний виконавець не реалізував всіх наданих йому прав щодо звернення до суду з питанням про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення суду чи про роз`яснення такого. З урахуванням такого вважає позивач, що Дубенська міська рада не могла з поважних причин виконати рішення суду та відповідний виконавчий документ, водночас, саме державний виконавець мав би вчинити дії спрямовані на їх виконання, зокрема, шляхом звернення до окружного суду з відповідною заявою. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт (позивач) просить скасувати оскаржене рішення суду від 19 травня 2022 року та прийняти нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з врахуванням наступного. 

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 у справі №240/17377/20 визнано протиправною бездіяльність Дубенської міської ради щодо нерозгляду у спосіб, встановлений законом, заяви ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в АДРЕСА_1 . Зобов`язано Дубенську міську раду розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в АДРЕСА_1 та за результатами розгляду такого клопотання прийняти рішення у формі наказу відповідно до положень ч.7 ст.118 Земельного кодексу України (а.с. 26-32). 
Судове рішення набрало законної сили 01.03.2021 та є обов`язковим до виконання. 
06.08.2021р. Житомирським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №240/17377/20 про зобов`язання Дубенську міську раду розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в АДРЕСА_1 та за результатами розгляду такого клопотання прийняти рішення у формі наказу відповідно до положень ч.7 ст.118 Земельного кодексу України (а.с. 36). 
За заявою стягувача від 25.08.2021 про примусове виконання рішення суду (а.с. 35) постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Корольчук Наталії Іванівни від 27.09.2021 відкрито виконавче провадження ВП №66944139 з виконання виконавчого листа №240/17377/20, виданого Житомирським окружним адміністративним судом 06.08.2021 про зобов`язання Дубенську міську раду вчинити дії (а.с. 6, 39). 
22.11.2021р. за №23735 Дубенській міській раді скеровано Вимогу державного виконавця, якою зобов`язано протягом трьох днів з моменту отримання вимоги повідомити про стан виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/17377/20 (у разі повного фактичного виконання рішення суду надати копії підтверджуючих документів) (а.с. 44). 
Дубенська міська рада за наслідками розгляду вимоги державного виконавця листом від 31.12.2021 №5859/05-02-29/21, покликаючись на ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»,  повідомила, що за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 міська рада не може прийняти рішення у формі наказу. Крім того, на території м.Дубно відсутній провулок Монастирський, а відповідно відсутня ділянка № НОМЕР_1 на такому провулку. За таких обставин міська рада не може виконати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 у справі №240/17377/20, на виконання якого видано виконавчий лист від 06.08.2021 (а.с. 11, 45). 
Постановою державного виконавця від 21.02.2022 на підставі статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» за невиконання рішення суду накладено на боржника Дубенську міську раду штраф на користь держави у розмірі 5100 грн. (а.с. 8, 47). 
21.02.2022р. Дубенській міській раді направлено нову вимогу державного виконавця із зобов`язанням повідомити про виконати рішення суду (а.с. 48). 
Позивач, вважаючи, що відповідач протиправно виніс постанову від 21.02.2022 ВП №66944139 про накладення штрафу, звернувся із цим позовом до адміністративного суду. 

Відмовляючи у задоволенні позовних вимоги суд першої інстанції виходив з того, що заява ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність, всупереч судовому рішенню, що набрало законної сили, органом місцевого самоврядування не розглянута взагалі. Формулювання резолютивної частини рішення, жодним чином не звільняє позивача від обов`язку розглянути у встановленому законом порядку відповідну заяву з питання землеустрою. При цьому жодних доказів існування причин, які унеможливили або значно ускладнили виконання Дубенською міською радою судового рішення, та які не залежали від власного волевиявлення боржника, позивачем не надано, судом не здобуто та матеріали справи не містять. Отже позивачем фактично не виконано рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 у справі №240/17377/20 у повному обсязі та не повідомлено державного виконавця про існування дійсно поважних причин такого невиконання. 
Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з врахуванням наступного. 
Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що  судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. 
Згідно з частинами 2, 4 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. 
Частинами другою та третьою статті 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. 
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. 
Частинами другою, четвертою статті 372 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом. 
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені в Законі України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII). 
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. 
Згідно зі статтею 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом. 
Частиною п`ятою статті 26 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. 
Відповідно до частини шостої статті 26 Закону №1404-VIII, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною). 
Згідно зі статтею 63 цього Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. 
Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. 
Водночас застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. 
Разом з тим умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим. 
Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення. 
Зазначена правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановою Верховного Суду від 15 травня 2020 року у справі №812/1813/18, яка в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується апеляційним судом під час вирішення наведеного спору. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт (позивач) зазначає, що Дубенська міська рада з поважних причин не могла виконати рішення суду та відповідний виконавчий документ. 
Колегія суддів наголошує, що відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону №1404-VIII. 
При цьому поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення. 
Позивач вказує, що виконавчий документ зобов`язує Дубенську міську раду прийняти рішення у формі наказу відповідно до положень ч.7 ст.118 Земельного кодексу України. Однак згідно з ч.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Таким чином, міська рада не вправі приймати документи у формі наказу. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»,  рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. 
Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. 
Як встановлено окружним судом та не заперечується апелянтом (позивачем) в суді апеляційної інстанції, заява ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність, всупереч судовому рішенню в справі №240/17377/20, до цього часу органом місцевого самоврядування не розглянута взагалі, хоча означене судове рішення набрало законної сили більше року тому. При цьому будь-які об`єктивні причини стверджувати про неможливість розгляду у встановленому законом порядку Дубенською міською радою заяви громадянина про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою - відсутні. 
Як правильно зазначив суд першої інстанції, та обставина, що в судовому рішенні вказано про необхідність за результатами розгляду клопотання прийняти рішення у формі наказу, жодним чином не звільняє орган місцевого самоврядування від обов`язку розглянути у встановленому законом порядку відповідну заяву з питання землеустрою, а також і не перешкоджає прийняти рішення відповідно до приписів ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». 
Частина 2 ст.18 Закону №1404-VIII визначає обов`язки виконавців серед яких виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки; 6) невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після одержання відповідного звернення від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, cтвореного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства в оборонно-промисловому комплексі, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», вчинити дії щодо зняття арешту з майна, щодо якого було здійснено заходи із заміни майна, передбачені статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності». 
Водночас виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право (а не обов`язок) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення (п.10 ч.3 ст.18 Закону № 1404-VIII). 
Разом з тим сторони (виконавчого провадження), за приписами ч.4 ст.19 Закону №1404-VIII зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. 
Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч.8 ст.19 Закону №1404-VIII). 
Колегія суддів погоджується із думкою суду першої інстанції, що за встановлених обставин жодних доказів існування причин, які унеможливили або значно ускладнили виконання Дубенською міською радою судового рішення, та які не залежали від власного волевиявлення боржника, позивачем не надано, судом не здобуто та матеріали справи не містять. 
Водночас, саме Дубенська міська рада як боржник в межах виконавчого провадження заінтересована в зверненні до Житомирського окружного адміністративного суду з заявою про роз`яснення судового рішення, якщо вважала його незрозумілим, чи щодо виправлення описки в судовому рішенні. Однак відсутні й відомості про те, що Дубенська міська рада ініціювала перед судом визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відстрочення, розстрочення виконання, зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. 
Незвернення державного виконавця до окружного суду з відповідною заявою, не може вважатися об`єктивною причиною, яка унеможливила або значно ускладнила виконання рішення боржником та яка не залежали від його власного волевиявлення, враховуючи, що боржник мав самостійне право та реальну здатність на звернення з аналогічною заявою, однак останній не вчинив цього внаслідок власної пасивної поведінки. 
Тому доводи апеляційної скарги позивача відхиляються судовою колегією і в цій частині, як безпідставні та необґрунтовані. 
Колегія суддів також зазначає, що у резолютивній частині рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 у справі №240/17377/20 чітко визнано протиправною бездіяльність Дубенської міської ради щодо нерозгляду у спосіб, встановлений законом, заяви ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в АДРЕСА_1 та зобов`язано Дубенську міську раду розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в АДРЕСА_1 та за результатами розгляду такого клопотання прийняти рішення у формі наказу відповідно до положень ч.7 ст.118 Земельного кодексу України. 
Водночас згідно з правовою позицією Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №806/2208/17 відсутність належним чином оформленого рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання листів про розгляд клопотання, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. 
Однак в матеріалах судової справи та в досліджених судом матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які відомості про вчинення Дубенською міською радою належних дій з метою виконання судового рішення, яке набрало законної сили. 
В даному контексті також слід зазначити, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу. 
Отже, як встановлено судом, саме за невиконання судового рішення Дубенську міську раду притягнено до відповідальності й таке рішення суб`єкта владних повноважень відповідає критеріям правомірності закріпленим у ч.2 ст.2 КАС України. 
З урахуванням встановленого, суд апеляційної інстанції підтримує правильний висновок суду першої інстанції, що з огляду на встановлені обставини справи в їх сукупності, станом на час винесення оскаржуваної постанови, Дубенською міською радою фактично не виконано рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 у справі №240/17377/20 та не вчинено хоча б початкових юридично значимих дій з метою дійсного розгляду заяви ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою по відведенню земельних ділянок. 
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування. 
Керуючись ст.ст. 243, 287, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд – 

                                                            постановив: 

Апеляційну скаргу Дубенської міської ради Рівненської області – залишити без задоволення. 
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 травня 2022 року в адміністративній справі №460/10275/22 за позовом Дубенської міської ради Рівненської області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправною та скасування постанови – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	Н. В. Ільчишин  	
Повний текст постанови суду складено 19.10.2022 року