ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 листопада 2022 року 	м. Дніпро	справа № 340/5504/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
        суддів:                          Божко Л.А., Лукманової О.М.,     
        секретар судового засідання Рівна В.В. 
за участю позивача ОСОБА_1 
                 представника позивача Деркаченка Ю.О.
                 представника відповідача Скляренко М.О.
          розглянувши в режимі відеоконфеоенції в м. Дніпрі апеляційну скаргу  Департаменту патрульної поліції
          на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.06.2022 року (головуючий суддя Брегей Р.І.)
          в адміністративній справі №340/5504/21 за позовом   ОСОБА_1  до відповідачів: Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -  

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 01.09.2021 року до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача  Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (відповідач-1), в якому просив (а.с.1-7 т.1): 
- визнати протиправним та скасувати наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності №449 від 12.07.2021 року;
- визнати протиправним та скасувати наказ про звільнення зі служби в поліції №795 о/с від 09.08.2021 року.
Також просив суд поновити на службі і стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позову позивач вказує, що не погоджується з прийнятими наказами, оскільки будь-якого правопорушення чи інших незаконних дій не вчиняв, про що дав пояснення при проведенні службової перевірки.  На його думку, відповідач дійшов висновку про його винуватість лише на підставі відомостей внесених до ЄРДР Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань. Вказує, що у результаті обшуку речей чи документів, які б свідчили про його причетність до вчинення кримінального правопорушення не виявлено і до теперішнього часу не повідомлено про підозру у вчиненні будь-якого правопорушення. Також на час звільнення з посади та по теперішній час не винесено обвинувального вироку.
Ухвалою від 19.10.2021 року суд першої інстанції залучив до участі у справі іншого відповідача, Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (відповідач-2) (а.с.154-155 т.1).
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.06.2022 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 12 липня 2021 року №449 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції.
Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 09 серпня 2021 року №795 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції на виконання дисциплінарного стягнення.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції з 10 серпня 2021 року.
Стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 115372,15 грн.
Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачі не надали суду жодного доказу вини ОСОБА_1 у вчиненні дисциплінарного проступку, тому накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності і звільнення зі служби є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Відтак, ОСОБА_1 має бути поновлений на посаді з наступного дня після звільнення (з 10 серпня 2021 року).
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем (Департаментом патрульної поліції) подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Вказує, що позивач, використовуючи своє службове становище, висловив вимогу ОСОБА_2 про надання коштів  у розмірі 14000 грн. за спрощення процедури погодження дозволу на встановлення приладів освітлення і бар`єрного огородження на дорожньому перехресті.
В судовому засіданні представник відповідача просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. На питання суду дав відповіді, що в ході службового розслідування ОСОБА_2 не надавав пояснення; висновки щодо притягнення   ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності зроблені на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 26.04.2021 про надання дозволу на проведення обшуку.
Позивач, представник позивача (кожен окремо) проти апеляційної  скарги заперечили, суду пояснили, що докази вчинення дисциплінарного проступку відсутні. Просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що Наказом Департаменту від 12.07.2021 року №449 ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції (а.с.14-15 т.1).
Підставою притягнення до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції, став висновок про порушення ОСОБА_1 приписів пунктів 1-2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», частини 2 статті 19 Конституції України, пунктів 1, 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Присяги поліцейського, Правил етичної поведінки поліцейських.
Наказом Департаменту від 09 серпня 2021 року №795 о/с позивача звільнено з цього ж дня зі служби в поліції на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби) (а.с.13 т.1).
Позивач вважає протиправними накази про притягнення його до дисциплінарної відповідальності №449 від 12.07.2021 року та про звільнення зі служби в поліції №795 о/с від 09.08.2021 року.
Суд першої інстанції позов задовольнив.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про Національну поліцію», норми Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Присяги поліцейського, Правил етичної поведінки поліцейських.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Основні обов`язки поліцейського визначені статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію».
1. Поліцейський зобов`язаний:
1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;
4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;
5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;
6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
2. Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.
3. Звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.
4. Додаткові обов`язки, пов`язані з проходженням поліцейським служби в поліції, можуть бути покладені на нього виключно законом.
Статтею 19 Закону України «Про Національну поліцію» визначені види відповідальності поліцейських:
1. У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
2. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
3. Держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.
Відповідач вважає, що позивачем порушено приписи пунктів 1-2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію».
Надаючи оцінку зазначеним правовідносинам, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що матеріалами справи підтверджується, що станом на 18.02.2021 року ОСОБА_1 обіймав посаду старшого інспектора з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху Управління.
12 травня 2021 року керівник Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (відповідач-2) доповів Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (відповідач-1), що 26 квітня 2021 року Печерський районний суд м.Києва надав дозвіл на проведення обшуку службових приміщень підрозділу (а.с.63-66 т.1).
В зазначеній ухвалі Печерського районного суду м.Києва від 26.04.2021 року вказано про розслідування Державним бюро розслідувань (ДБР) кримінального провадження №62021000000000040 від 22.01.2021 року (Том 1 а.с.16-19).
Згідно ухвали Печерського районного суду м.Києва від 26.04.2021 орган досудового розслідування встановив, що 12 січня 2021 року ОСОБА_1 висунув ОСОБА_2 вимогу про надання коштів за спрощення процедури погодження дозволу на встановлення приладів освітлення і бар`єрного огородження, а одержав їх 18 лютого того ж року.
12 травня 2021 року Департамент патрульної поліції Національної поліції України прийняв наказ №1039 про проведення службового розслідування (а.с.67-68 т. 1). 
09 липня 2021 року керівник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України затвердив висновок службового розслідування (а.с.107-123 т.1).
Дисциплінарна комісія дійшла висновку про доведеність факту висунення ОСОБА_1 18 лютого 2021 року ОСОБА_2 вимоги про надання коштів за спрощення процедури погодження дозволу на встановлення приладів освітлення і бар`єрного огородження.
При цьому, такий висновок зроблено виключно на підставі змісту ухвали Печерського районного суду м.Києва від 26.04.2021, де суд зазначив обставини, які встановив орган досудового розслідування. 
Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що Дисциплінарна комісія не відбирала пояснення у ОСОБА_2 і не отримувала матеріали відео записів розмов свідка і позивача. 
Під час службового розслідування ОСОБА_1 заперечив висунення вимоги про отримання коштів і їх передачу, стверджуючи, що діяв відповідно до вимог закону, розглядаючи звернення юридичної особи, інтереси якої представляв ОСОБА_2 (а.с.83-87, 91-92 т.1).
12 травня 2021 року Державним бюро розслідувань (ДБР) проведено обшук приміщень Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (відповідач-2); за наслідками обшуку не виявлено коштів, які, як стверджував ОСОБА_3 , передав позивачу 18 лютого 2021 року (а.с.73-82 т.1).
Зокрема, Територіальний орган Національної поліції України не зміг виконати ухвали суду від 06 травня 2022 року про привід свідка ОСОБА_3 (а.с.31-32, 51-55 т.2).
Також, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що 15 лютого 2022 року Державне бюро розслідувань (ДБР) відмовило суду у наданні матеріалів відео запису розмов свідка і ОСОБА_1 , керуючись таємницею досудового слідства (а.с.23-24 т.2).
Матеріалами справи підтверджується, що 27.02.2022 року слідчий Державного бюро розслідувань (ДБР) Балаєнко М.С. закрив кримінальне провадження, зробивши висновок, що в діях позивача відсутній склад кримінального правопорушення (а.с.18-19 т.2).     
Водночас, слідчий ДБР ОСОБА_4 відмовив суду першої інстанції у наданні матеріалів відео запису розмов свідка і ОСОБА_1 , керуючись таємницею досудового слідства, і після закриття кримінального провадження, про що повідомив телефонним зв`язком (а.с.37, 48 т.2).
На думку колегії суддів апеляційної інстанції зазначені обставини дають підстави для висновку, що відповідач не мав достатніх підстав для висновку про дисциплінарний проступок  позивача, оскільки достатніх доказів вчинення позивачем дисциплінарного поступку матеріали службового розслідування не містили. 
Натомість, Наказом Департаменту від 12 липня 2021 року №449 ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції (а.с.14-15 т.1) та зазначено про порушення приписи пунктів 1-2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», частини 2 статті 19 Конституції України, пунктів 1, 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Присяги поліцейського, Правил етичної поведінки поліцейських.
Наказом Департаменту від 09 серпня 2021 року №795 о/с позивача звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби) (а.с.13 т.1). 
Слід взяти до уваги, що згідно Довідки про доходи №1777 від 02.11.2021 року, середньоденна заробітна плата (грошове забезпечення) ОСОБА_1 становило 363,95 грн., а середньомісячна – 11 100грн. 34коп. (а.с.177 т.1).
Виходячи з результатів службового розслідування ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції на підставі ухвали Печерського районного суду м.Києва від 26.04.2021 про обшук приміщень Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (відповідач-2), при цьому, в зазначеній ухвалі відображено припущення органу досудового розслідування, що у січні – лютому 2021 року висунув ОСОБА_2 вимогу про надання коштів за спрощення процедури погодження дозволу на встановлення приладів освітлення і бар`єрного огородження.
Натомість, факт вимоги ні під час службового розслідування, ні в ході судового розгляду не підтвердив свідок ОСОБА_2 (не були відібрані пояснення в ході службового розслідування та не допитувався в судовому засіданні, оскільки не була виконана ухвала суду про привід).
Водночас, орган досудового розслідування не надав матеріали відео запису розмов позивача і свідка.
Даючи оцінку зазначеними правовідносинам, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що орган досудового розслідування закрив кримінальне провадження №62021000000000040 від 22.01.2021 року у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу злочину.
Отже, орган досудового розслідування відмовився від припущення, яке Департамент патрульної поліції Національної поліції України (відповідач-1) визнав доведеним фактом, поклавши в основу рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.
Натомість, Департамент патрульної поліції Національної поліції України (відповідач-1) мав правові підстави притягти позивача до дисциплінарної відповідальності лише за умови аналізу пояснень свідка і матеріалів відео запису розмов (не чекаючи вироку суду), однак таких доказів матеріали справи не містять.     
Як наслідок, відповідачі не довели вини ОСОБА_1 у вчиненні дисциплінарного проступку.   
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності і звільнення зі служби є протиправними, тому їх належить скасувати, оскільки такі накази прийняті з порушенням припису пункту 3 частини 2 статті 2 КАС України (тобто зазначені  накази прийнято необґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення).
Скасування зазначених наказів дає підстави для поновлення ОСОБА_1 на посаді з наступного дня після звільнення (з 10 серпня 2021 року).
Приписами частини 3 статті 235 КЗпП України встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.
Вимушений прогул складає 317 днів.
Середньоденне грошове забезпечення становить 363,95 грн., яке нараховується працівникам поліції за кожний календарний день (а.с.177 т.1).     
Шляхом математичного множення середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 115 372,15 (317 х 363,95) грн.
Слід зазначити, що грошове забезпечення нараховував і виплачував Департамент патрульної поліції Національної поліції України (відповідач-1), оскільки Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (відповідач-2) є його територіальним підрозділом без статусу юридичної особи.
Частиною 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
На думку колегії суддів апеляційної інстанції матеріали справи дають підстави для висновку, шо позивачем доведені обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
При цьому, відповідачем не доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позовних вимог, не доведено правомірність дій/рішень відповідача як суб`єктів владних повноважень.
З огляду на викладене вище, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову. 
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини.
Доводи апеляційної скарги щодо суті спору не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Виходячи з результатів апеляційного перегляду розподіл судових витрат не здійснюється. 
Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції – залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.06.2022 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 23.11.2022 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.  
Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 23.11.2022.
В повному обсязі постанова виготовлена 30.11.2022.
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова