Справа № 361/1849/22                                                   суддя в І-й інстанції Сердинський В.С.
Провадження № 33/824/3287/2022                               суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП 

КИЇВСЬКИЙ   АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД
                     
П О С Т А Н О В А
Іменем України
28 листопада 2022 року                                                                                м. Київ
Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Хитрого Михайла Володимировича на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ,за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 14 травня 2022 року серії ААБ №257524 13 травня 2022 року о 23 год. 50 хв., ОСОБА_1 , за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Рудня, вул. Київська, 105, керував автомобілем марки ВАЗ 21070 н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Водій від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2022 рокуОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі  17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496, 20 грн.
Ухвалюючи постанову, місцевий суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 , підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 адвокат Хитрий М.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову через порушення норм процесуального права та прийняти нову, якою закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат Хитрий М.В. зазначає  про ті ж обставини, які викладені в оскаржуваній постанові місцевого суду. Також, адвокат вказує про те, що 30 серпня 2022 року в місцевому суді ними було подано клопотання про виклик та допит свідків. Натомість, місцевий суд не звернув на це уваги і взагалі не відобразив про це в оскаржуваній постанові. Судом залишено поза увагою той факт, що суть адміністративного правопорушення, зазначеного в протоколі, не відображає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто протокол було складено з порушення вимог ст. 256 КУпАП.  Також, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом належним чином не підтверджено, що є додатковою підставою для скасування постанови.  Місцевий суд, не дослідивши всі обставини справи, докази, не викликавши та не допитавши свідків, показання яких є ключовими для визначення вини чи невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передчасно дійшов висновку про зацікавленість ОСОБА_1 , захисника та свідків у свідомо неправдивих доказах, хоча останні були повідомлені про кримінальну відповідальність. Крім того, судом не було взято до уваги наявність грубого порушення порядку огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 . Захисник також зазначає, що працівниками поліції не проінформовано ОСОБА_1 про порядок застосування спеціального технічного засобу, яким технічним засобом буде проводитись огляд, поліцейськими також не запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, що підтверджується направленням, яке складено о 01:40 год., тобто після складання протоколу та відібрання пояснень у свідків.   Свідчення свідків, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення викликають сумніви, оскільки їх не було на місці складення протоколу, а з`явились вони лише після дзвінка поліцейського.
Дослідивши матеріали провадження, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Хитрого М.В., перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає її такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.
Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 13 травня 2022 року ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що особа уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановивши наявність усіх складових складу адміністративного правопорушення, зобов`язана скласти протокол, в якому в обов`язковому порядку має бути зазначені суть адміністративного правопорушення, тобто, дії особи, які відповідають диспозиції статті 130 КУпАП та утворюють об`єктивну сторону складу зазначеного правопорушення.
Оскільки у відповідності до приписів ст. 254 КУпАП складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачено виключно у випадку його вчинення, уповноважена посадова особа на момент складання протоколу  повинна мати в своєму розпорядженні належні та допустимі докази, визначені ст. 251 КУпАП, які беззаперечно доводять вину особи у вчиненні правопорушення.
У матеріалах справи містяться письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у яких вказано, що ОСОБА_1 відмовився у встановленому законом порядку пройти огляд для визначення стану сп`яніння  за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» на місці зупинки або у лікаря-нарколога в закладі охорони здоров`я. 
У пункті 1.10 Правил дорожнього руху зазначено, що водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. 
Заперечуючи проти висунутого обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 , зокрема, посилається на те, що він не керував транспортним засобом, відпочивав з друзями на озері, більше того з собою навіть не мав водійського посвідчення, що можуть підтвердити свідки, які перебували на місці. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 не зобов`язаний був проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджують лише відмову ОСОБА_1 від проходження огляду для визначення стану сп`яніння. Проте, такі пояснення не містять інформації про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений поліцейськими, після чого йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, від чого ОСОБА_1 відмовився.
В матеріалах справи містяться пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в яких останні зазначили, що 13 травня 2022 року вони разом із ОСОБА_1 та їхніми іншими друзями відпочивали біля озера. Біля 23 год. 30 хв. до них підійшли невідомі особи та почали з`ясовувати хто є власником транспортного засобу. ОСОБА_1 повідомив, що він є власником транспортного засобу та запитав причину запитуваної інформації, на що відповіді не отримав. При цьому, ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та більше того, не мав при собі водійського посвідчення. ОСОБА_4 не вживав алкогольних напоїв, мав при собі водійське посвідчення, а тому транспортним засобом за необхідності мав керувати він.
 Отже, з урахуванням відсутності у матеріалах справи будь-яких доказів керування ОСОБА_1 транспортним  засобом, послідовної позиції останнього щодо не керування автомобілем, яку він висловив ще до початку складення протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які підтвердили факт не керування  ОСОБА_1 транспортним засобом в момент, коли до нього підійшли працівники поліції, апеляційний суд вважає, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом є недоведеним.
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Оскільки, як на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення, так і на момент розгляду справи судом, матеріали справи не містили доказів керування ОСОБА_1 автомобілем, обов`язок пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння у відповідності до вимог  п. 2.5 правил дорожнього руху України у нього був відсутній, а, відтак, і вимоги поліцейського пройти такий огляд на приписах закону не ґрунтуються.
За таких обставин, відмова ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, за умови відсутності у нього такого обов`язку, не утворює об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У частині 2 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. 
Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.
У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.
ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.
Так, в рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».
З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд приходить до висновку, що наявними у справі доказами не доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 - закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 245, п.1 ч.1 ст. 247, ст. 280, 294 КУпАП, суд, -
 
 П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу захисника  ОСОБА_1 адвоката Хитрого Михайла Володимировичазадовольнити.
Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2022 року скасувати.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити із підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                                                                     В.О. Фінагеєв