УХВАЛА

05 грудня 2022 року  
м. Київ

справа №640/26257/21

адміністративне провадження №К/990/31316/22
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Бучик А.Ю.,
суддів: Рибачука А.І.,  Мороз Л.Л., 
перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аркона-Газ Енергія" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.01.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2022 у справі №640/26257/21 за позовом Спільного підприємства "Бориславська нафтова компанія" в формі Товариства з обмеженою відповідальністю до Державної служби геології та надр України,  Товариства з обмеженою відповідальністю "Аркона-Газ Енергія",  Державної комісії України по запасах корисних копалин, третя особа - Публічне акціонерне товариство  "Укрнафта", про визнання протиправними та скасування рішень,
УСТАНОВИВ:
11.11.2022 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Аркона-Газ Енергія" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.01.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2022 у справі №640/26257/21.
Ухвалою Верховного Суду від 17.11.2022 касаційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання документа про доплату судового збору в сумі 13198,00 грн.
25.11.2022 на адресу Верховного Суду надійшла заява про виконання вказаної ухвали суду, до якої додано квитанцію про доплату судового збору в розмірі 13198,00 грн.
Зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України перевірено.
Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження.
Предметом оскарження в даній справі є рішення Державної комісії України по запасах корисних копалин: про утворення Свистунківсько-Червонолуцького родовища, про апробацію запасів цього родовища, про відмітку запасів Свистунківсько-Червонолуцького родовища, та рішення і накази Держгеонадра про надання спеціальних дозволів на користування надрами.
Дану справу суд першої інстанції розглянув за правилами спрощеного позовного провадження.
Пунктом 2 ч. 5 ст. 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до частини четвертої статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".
За змістом пункту 10 частини шостої  статті 12 КАС України  для цілей цього  Кодексу  справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
При касаційному оскарженні судових рішень у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження скаржник повинен обґрунтувати підстави для відкриття касаційного провадження відповідно до ч. 4 ст. 328 та ч. 5 ст. 328 КАС України.
У касаційній скарзі скаржник посилається на те, що дана справа підлягає касаційному оскарженню на підставі пп. "в" п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, оскільки справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для нього.
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанції обставинами та наданою їм правовою оцінкою дають підстави для висновку про наявність в даному випадку обставин, наведених у підпункті "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Частиною 1 ст. 328 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Приписами пп. 1-4 ч. 4 ст. 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Касаційна скарга обґрунтована посиланням на те, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, оскільки суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 04.02.2021 у справі №826/14653/17, від 15.10.2019 у справі №826/7627/18, від 23.06.2020 у справі №826/15785/17.
Наведені доводи вказують на наявність обставин, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, що в свою чергу є підставою для відкриття касаційного провадження.
Разом з тим, колегія суддів не бере до уваги посилання скаржника на те, що оскаржувані судові рішення не відповідають правовим позиціям Верховного Суду, які викладені у постановах від 16.10.2020 у справі №640/18439/19, від 19.01.2021 у справі №440/4686/19, від 21.10.2021 у справі №826/11070/17, оскільки оскаржувані судові рішення та вищезазначені постанови Верховного Суду прийняті за різних фактичних обставин справи, які у своїй сукупності не дозволяють встановити подібність правовідносин у цих справах та, відповідно, необхідність однакового застосування одних і тих самих положень законодавства. У наведених справах спори стосувались звільнень з публічної служби.
Також скаржник вказує, що судами першої та апеляційної інстанцій порушено норми процесуального права, а саме: в ухваленні судового рішення брали участь судді, яким було заявлено відводи, які на думку скаржника, є обгрунтованими і підлягами задоволенню.
Ці доводи вказують на наявність обставин, визначених пунктом 4 частини 4 статті 328 КАС України, що в свою чергу також є підставою для відкриття касаційного провадження.
Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, подана з дотриманням установленого процесуальним законом строку на касаційне оскарження, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження, відсутні.
Керуючись статтями 328, 331, 334, 338 КАС України, -
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Аркона-Газ Енергія" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.01.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2022 у справі №640/26257/21.
Витребувати з Окружного адміністративного суду міста Києва справу №640/26257/21 за позовом Спільного підприємства "Бориславська нафтова компанія" в формі Товариства з обмеженою відповідальністю до Державної служби геології та надр України, Товариства з обмеженою відповідальністю "Аркона-Газ Енергія",  Державної комісії України по запасах корисних копалин, третя особа - Публічне акціонерне товариство "Укрнафта", про визнання протиправними та скасування рішень.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів. Учасникам справи встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) їх копій та доданих до них документів іншим учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                  А. Ю. Бучик
Судді:                                                                                                        Л. Л. Мороз
                                                                                                               А. І. Рибачук