РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2022 року 
м. Рівне

Справа № 569/10289/20
Провадження № 22-ц/4815/823/22

Рівненський апеляційний суд:
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий : Боймиструк С.В.,
судді: Вейтас І.В., Гордійчук С.О., 
секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.,
з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , Кооперативу по будівництву та експлуатації гаражів «Гудок», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Державний реєстратор Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Желязкова Мілена Желязкова про скасування запису про право власності та рішення державного реєстратора, визнання права власності на майно, витребування майна із чужого незаконного володіння, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2020 року ОСОБА_3 звернулась до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_5 , Кооперативу по будівництву та експлуатації гаражів «Гудок», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Державний реєстратор Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Желязкова Мілена Желязкова про скасування запису про право власності та рішення державного реєстратора, визнання права власності на майно, витребування майна із чужого незаконного володіння, стягнення моральної шкоди
Позовна заява мотивована тим, що 2011 року ОСОБА_3 стала членом кооперативу по будівництву та експлуатації гаражів « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з метою будівництва та обслуговування машиномісць (гаражів) для зберігання легкових автомобілів.
Свої зобов`язання як член автогаражного кооперативу «Гудок» виконала в повному обсязі, здійснила сплату пайового внеску та отримала у власність гараж.
17 червня 2020 року дізналась, що право власності на належний їй гараж зареєстроване за ОСОБА_5 чим порушується її право власності.
Позивачка не має доступу до належного їй гаража, відтак, на підставі ст. 387 ЦК України, вважає, що має право витребувати її майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Крім того позивач вказує, що пережила глибокий емоційний стрес, неприємні відчуття, непередбачені матеріальні витрати, психоемоційні страждання та додаткові обтяження для членів сім`ї, що є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 березня 2022 року позов задоволено частково.
Скасовано запис про право власності №34445052 та рішення державного реєстратора Желязкової Мілени Желязкової про державну реєстрацію про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50002239 від 03.12.2019 року щодо реєстрації права власності на гараж № НОМЕР_1 , загальною площею 23,2 кв.м. в кооперативі по будівництву та експлуатації гаражів « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_3 право власності на гараж № НОМЕР_1 , загальною площею 23.2 кв.м., в кооперативі по будівництву та експлуатації гаражів « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 ; 
Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 гараж № НОМЕР_1 , загальною площею 23.2 кв.м., в кооперативі по будівництву та експлуатації гаражів « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 ;
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 2211,83 грн.
Стягнуто з Кооперативу по будівництву та експлуатації гаражів «Гудок» на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 2211,83 грн. 
В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_3 – відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині скасування запису про право власності № 34445052 та рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права; неповне з`ясуванням обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні оскаржуваних позовних вимог.
Зазначає, що факт членства позивача у Кооперативі не був встановлений належними достатніми достовірними та допустимими доказами. Відповідно у Позивача не могло бути жодних правовідносин з Кооперативом, і в свою чергу, у Кооперативу були відсутні будь-які зобов`язання перед Позивачем.
Посилання суду на сплату у 2011 році Позивачкою внеску за гараж спростовується тим, що положення Статуту Кооперативу не передбачає сплату пайових внесків за якийсь конкретний автогараж в автогаражному кооперативі або будь-який інший гараж. Тому Позивач ніколи не сплачувала і не могла сплатити пайового внеску за «авто гараж № НОМЕР_1 в автогаражному кооперативі».
Стверджує, що висновок суду першої інстанції про те, що в 2011 році позивачем ОСОБА_3 був сплачений внесок за гараж, не підтверджується належними доказами та є помилковим.
Також зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення неправильно застосовано норми п.3 ч.1 ст.388 Цивільного кодексу України та ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію» при цьому з посиланням на п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 28.06.1991 року «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов`язаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативів». Вказує, що жодним нормативно-правовим актом не передбачене набуття права власності після сплати пайового внеску, оскільки право власності виникає після державної реєстрації цього права. В ході розгляду справи Позивачкою не доведено факту викупу гаража, а відтак і права на реєстрацію права власності на такий гараж. Крім того, не погоджується з висновком суду про ненадання  Відповідачами доказів прийняття уповноваженим органом Кооперативу рішення про виключення ОСОБА_3 з числа членів кооперативу особи, яка до їх числа ніколи не приймалась.
Також вказує, позивач в разі набуття позивачкою права власності на гараж, вона повинна була б, згідно приписів ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» зареєструвати своє право власності та отримати відповідні правовстановлюючі документи.
Вважає, що судом не досліджено в повній мірі правовідносини між ОСОБА_6 (попереднім членом кооперативу та володільцем гаража № НОМЕР_1 ) та апелянтом.
Звертає увагу на те, що позивач вимагала визнати за нею право власності на гараж, який за технічними характеристиками відмінний від гаража відповідача.
Доводить про те, що довідка на підставі якої Позивачці було виготовлено технічний паспорт на гараж № НОМЕР_1 була видана та підписана особою, яка не була уповноважена на такі дії.
Зазначає, що суд першої інстанції не врахував висновків, які містяться у постанові ВС від 04 липня 2019 року у справі №913/106/18, а саме того, що Позивачка не підтвердила ні свого права власності на витребуване майно, ні факту вибуття майна з її володіння. Позивач не довела належними та достатніми доказами тієї обставини, що спірний гараж перебував саме у незаконному володінні Апелянта, так само і відсутність у Апелянта правових підстав для володіння гаражем № НОМЕР_1 в кооперативі по будівництву та експлуатації гаражів  « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Відзив від ОСОБА_3 до суду не надходив.

Державний реєстратор Управління забезпечення адміністративних послуг Рівненської міської ради Желязкова Мілена Желязкова у відзиві на апеляційну скаргу вказує на обґрунтованість апеляційної скарги, вважає рішення в частині задоволених позовних вимог до державного реєстратора Управління забезпечення адміністративних послуг Рівненської міської ради необґрунтованим та незаконним, просить рішення в цій частині скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Рівненського міськвиконкому № 1056 від 25.07.1996 року зареєстровано статут Кооперативу по будівництву та експлуатації гаражів "Гудок", затверджений рішенням загальних зборів членів кооперативу "Гудок" (протокол №1 від 10.06.1996 року(а.с.108).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про кооперацію", кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. 
Згідно із ст. 19-1 Закону України "Про кооперацію", член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.
Як вказано у пункті 81 постанови КМУ від 25 грудня 2015 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі участі особи у діяльності кооперативу документом, що підтверджує набуття у власність членом кооперативу завершеного будівництвом об`єкта, є видана таким кооперативом довідка про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі.
18.11.2019 року ОСОБА_5 головою кооперативу “Гудок” Федорчуком І.П. видано Довідку №19 про те, що ОСОБА_5 являється членом кооперативу “Гудок” та займає гараж № НОМЕР_1 . Членські внески внесені в повному обсязі (т.1 а.с. 84).
Як вбачається з матеріалів справи до ОСОБА_5 користувачем зазначеного гаража № НОМЕР_1 був член кооперативу ОСОБА_6 (т.1 а.с. 77-82).
18.11.2019 року ТзОВ “БТІ-Експерт” на замовлення ОСОБА_5 виготовлено технічний паспорт на гараж № НОМЕР_1 в кооперативі “Гудок” за адресою: м. Рівне, вул. П. Дорошенка, №84г. Відповідно до вказаного технічного паспорту площа приміщення становить 23,2 кв.м., рік побудови 2012 (т.1 а.с.85-87).
Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна під реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 197686956101, 28.11.2019 року, на нежитлове приміщення, гараж № НОМЕР_1 , загальною площею 23.2 кв.м., розташований в кооперативі по будівництву та експлуатації гаражів по АДРЕСА_1 , зареєстровано право власності на ім`я ОСОБА_5 ..
Підставою для внесення запису про реєстрацію стало Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50002239 від 03.12.2019 року, державним реєстратором Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Желязковою М.Ж. Підставою для державної реєстрації визначено довідка, серія та номер: 19, виданий 18.11.2019 р., видавник: Кооператив по будівництву та експлуатації гаражів “Гудок”; технічний паспорт, серія та номер: 681, виданий 18.11.2019, видавник: ТзОВ “БТІ-Експерт”.
Згідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.
Відповідно до статті 316, 319, 321 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 
Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Передумовою для застосування положень наведеної норми є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Зазначені положення стосуються випадків, коли наявне, належно набуте від попереднього власника та належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в особи документів, що засвідчують належність їй такого права, у зв`язку з їх втратою.
Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 Цивільного кодексу України, слід враховувати, що за змістом вказаної статті судове рішення не породжує право власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.
Умовами задоволення позову про визнання права власності на майно є наявність у позивача доказів на підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Такими доказами можуть бути правовстановлюючі документи, а також будь-які інші докази, що підтверджують приналежність позивачеві спірного майна. Отже, до предмета доказування за позовом про визнання права власності входить встановлення цивільно-правових підстав набуття позивачем права власності на спірне майно.
Відповідно до вимог ст.12,76-81 ЦПК України, позивачка  ОСОБА_3  в установленому порядку належними, допустимими та достовірними доказами не довела свої позовні вимоги.

З Акту ДПІ у м. Рівному від 13.10.2014 року №678/17-16-22-02/ НОМЕР_2 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Кооперативу по будівництву та експлуатації гаражів "Гудок" вбачаються наступне.
На момент проведення перевірки, з 03.10.2014 року по 07.10.2014 року, за основу діяльності кооперативу враховувався статут 1996 року (а.с. 176)
Зі змісту статуту 1996 року вбачається, що його членами можуть бути громадяни, які досягли 18-річного віку, постійно проживають на території м. Рівне, працюють на Рівненському відділку залізниці, одному з його структурних підрозділів або в госпрозрахункових структурних підрозділах Львівської залізниці, мають на праві особистої власності транспортний засіб, належним чином зареєстрований в органах державної автоінспекції. Членами кооперативу "Гудок" можуть бути зазначені вище особи і у випадку, коли транспортний засіб належить на праві особистої власності не їм особисто, а одному з членів їх сім`ї та знаходиться в законному користуванні.
Позивачка стверджує, що в 2011 році стала членом кооперативу "Гудок", проте доказів на підставі яких можна було зробити висновок про її відповідність критеріям зазначеним в статуті не надала. Не встановлено, що позивач працювала на залізниці, мала у користуванні власний транспортний засіб або який належав члену сім`ї, що був працівником залізниці.
Також відсутні рішення загальних зборів про прийняття в члени кооперативу.
У позовній заяві покликається на довідку від 28.08.2011 року, як на доказ внесення пайових внесків за авто гараж № НОМЕР_1 . 
У довідці не зазначено ким саме сплачені пайові внески, а сам розмір сплати відсилається на суму "передбаченої уставом". Якщо під "уставом" розуміється статут, то п. 13 статуту 1996 року передбачав, що кошти кооперативу складаються з: а) вступних внесків членів кооперативу; б) пайових внесків членів кооперативу; в) внесків на утримання та експлуатацію гаражів; г) добровільних спонсорських внесків юридичних та фізичних осіб. Розмір обов`язкових внесків членів кооперативу встановлюється зборами.
Тобто сам статут не передбачав чітко визначених сум, що повинні вноситись членами кооперативу, а рішення загальних зборів в матеріалах справи відсутні. Крім того доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. 
У довідці №4 від 14.09.2011 року вказується про виділення ОСОБА_3 машиномісця для зберігання легкового автомобіля в наземних одноповерхових гаражах боксового типу (т.1 а.с.12), в той час коли п. 19 статуту вказується, що кожний член кооперативу отримує в постійне користування гаражний бокс (гаражне приміщення) або земельну ділянку для його будівництва. Водночас у витязі з протоколу №4 від 25 вересня 2010року йдеться про виділення місця під забудову гаража ОСОБА_3 (а.с. т.1 а.с. 247), хоч сама Шкода стверджує, що вступила до кооперативу в 2011 році (т.1 а.с.2).
У інвентаризаційній справі ГД-536 по домоволодінню в АДРЕСА_2 , яка долучена до матеріалів цивільної даної справи, на аркуші 10 міститься довідка № 4 від 02.01.2013 року за підписом Бухгалтера кооперативу ОСОБА_7 та Голови правління  ОСОБА_8  у якій вказано, що ОСОБА_3 є членом кооперативу "Гудок" створення якого затверджено рішенням Рівненського міськвиконкому №2422 від 22.08.1993 року. Згідно дозволу №168-10 від 18.06.2010 року інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Рівненській області збудований гараж № НОМЕР_1 виділено рішенням загальних зборів членів кооперативу “Гудок” за адресою АДРЕСА_1 . На момент видачі довідки всі необхідні платежі сплачені.
Як вбачається з Акту ДПІ у м. Рівному від 13.10.2014 року, головою правління з 22.11.2011 року по день підписання акту перевірки був  ОСОБА_9 .
Крім того кооператив "Гудок" створено на основі розпорядження голови виконкому міської ради народних депутатів №722 від 05.06.1996 року, а не рішенням Рівненського міськвиконкому №2422 від 22.08.1993 року
Тобто, згадана довідка № 4 від 02.01.2013 року не є належним, допустимим і достовірним доказом в справі, що обґрунтовано ставить під сумнів достовірність та зміст інших довідок виданих за підписами Бухгалтера кооперативу  ОСОБА_7  та Голови правління  ОСОБА_8  щодо членства в кооперативі ОСОБА_3 , виділення їй машиномісця та сплати нею пайових внесків (т.1 а.с.12,13).
Також з Акту ДПІ у м. Рівному від 13.10.2014 року вбачається, що кооператив мав рахунок у банку ПАТ "Промінвестбанк" з номером НОМЕР_3 , відкритий 02.08.2002 року та закритий 06.12.2011 року. З витягу про рух коштів за період з 01.01.2011 по 31.12.2011 рік не можливо підтвердити надходження пайових внесків у розмірі 56 000 гривень про які зазначено в квитанції, що долучена позивачкою (т.1 а.с.14,183).
Отже в результаті оцінки вказаних доказів не можливо дійти категоричного висновку про сплату пайових внесків ОСОБА_3 через їх неповноту та суперечливість.
Суд звертає увагу на відмінності у технічних характеристиках гаража на який складена технічна документація позивача та відповідача, зокрема у роках побудови та площі приміщення, що становить 23.8 кв.м та 23.2 кв.м відповідно.
Крім того, в матеріалах справи міститься інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про те, що 07.11.2018 року право власності на гараж НОМЕР_1 у кооперативі "Гудок", площею 19.7 кв.м було зареєстроване за ОСОБА_10 , а підставою для державної реєстрації була довідка про членство особи в кооперативі та внесення таким членом пайового внеску (т.1 а.с. 163 оборот).
Як пояснив голова кооперативу, кооператив має дві локації і в другій локації гаражі пронумеровані таким же чином, тому відбувся повтор нумерації, однак це різні гаражі.
Тому колегія суддів вважає помилковим висновок місцевого суду про наявність підстав для задоволення позову. Позивач не спростувала законність набуття відповідачем права власності на спірний гараж та не надала достатніх доказів, які б підтверджували її право власності на гараж площею 23,2 кв.м побудований в 2012 році, що зареєстрований за відповідачем  ОСОБА_5 ,а не 23,8 кв.м. побудований в 2011 року, що зазначено в техпаспорті на її ім`я (т.1 а.с.15,85), а експертиза з цього приводу в справі не проводилась.
Місцевий суд порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції до скасування з ухваленням нового рішення відповідно до заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати в виді сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги підлягають стягненню з ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.
Скасувати рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 березня 2022 року в частині скасування запису про право власності №34445052 та рішення державного реєстратора Желязкової Мілени Желязкової про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50002239 від 03.12.2019 року щодо реєстрації права власності на гараж № НОМЕР_1 , загальною площею 23,2 кв.м. в кооперативі по будівництву та експлуатації гаражів « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 ; визнання права власності за ОСОБА_3 на гараж № НОМЕР_1 , загальною площею 23.2 кв.м., в кооперативі по будівництву та експлуатації гаражів « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 та витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 гараж № НОМЕР_1 , загальною площею 23.2 кв.м., в кооперативі по будівництву та експлуатації гаражів « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 - скасувати та відмовити в задоволенні цих позовних вимог.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судові витрати у розмірі 6637 гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 03 жовтня 2022 року.

Головуючий                                                                Боймиструк С.В.

Судді:                                                                         Вейтас І.В.

                                                                               Гордійчук С.О.