ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 жовтня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 340/2639/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Ясенової Т.І., Чепурнова Д.В.,        

розглянувши в у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2022 року 
в адміністративній справі №340/2639/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2022 року частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 , а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №935130132208 від 11.02.2021 року про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в частині визначення стажу роботи на посаді судді та відсотку розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити з 19.02.2020 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , виходячи зі стажу судді 35 повних років та з 80% від суми суддівської винагороди, вказаної у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області №222 від 17.03.2020 року, та виплатити заборгованість, яка виникне у зв`язку з таким перерахунком; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку відповідачем з підстав його необґрунтованості, безпідставності і порушення норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просить задовольнити апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та скасувати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2022 року та прийняти нове рішення по справі, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволені позовних вимог у повному обсязі.
Апеляційна скарга відповідача мотивована, зокрема тим, що суд першої інстанції, частково задовольняючи вимоги позивача у цій справі, не врахував, що оскільки чинним Законом №1402 передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування щомісячного грошового утримання, правових підстав для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання одночасно за складовими, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання (розміру щомісячної суддівської винагороди) за Законом №1402, а розмір відсотку – за Законом №2453 не має. Крім того, відповідач зазначив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1279 від 16.12.2020 року «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги» з квітня 2021 року фінансування виплат пенсій здійснюється централізовано Пенсійним фондом України, а ГУ ПФУ в Кіровоградській області не має таких функцій.
Позивач, належним чином сповіщений про розгляд даної справи, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.
Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, виходячи з нижченаведеного.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 22.05.1998 року по 29.09.2017 року працював суддею Новомиргородського районного суду Кіровоградської області.
Рішенням Вищої ради правосуддя №2011/0/15-17 від 11.07.2017 року позивач звільнений з посади судді Новомиргородського районного суду Кіровоградської області у зв`язку з поданням заяви про відставку та з 29.09.2017 року виключений зі штату цього суду. 
ОСОБА_1 не проходив кваліфікаційне оцінювання щодо підтвердження відповідності його займаній посаді (здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді).
За заявою ОСОБА_1 від 12.10.2020 року Маловисківським об`єднаним УПФУ Кіровоградської області відповідно до протоколу №626 від 26.10.2017 року позивачу з 30.09.2017 року призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з розрахунку 90% суддівської винагороди діючого судді, який працює на відповідній посаді. 
Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області у зв`язку зі зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з метою перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача складена довідка №222 від 17.03.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, станом на 18.02.2020 року. 
ГУ ПФУ в Кіровоградській області прийняло рішення №935130132208 від 04.06.2020 року, яким відмовило у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 на підставі вказаної довідки. 
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.12.2020 року у справі №340/5520/20 за позовом ОСОБА_1 вказане рішення визнано протиправним та скасовано та зобов`язано ГУ ПФУ в Кіровоградській області здійснити з 19.02.2020 року перерахунок раніше призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою ТУ ДСА в Кіровоградській області №222 від 17.03.2020 року та виплатити заборгованість, яка виникне у зв`язку з таким перерахунком. 
На виконання рішення суду ГУ ПФУ в Кіровоградській області за рішенням №935130132208 від 11.02.2021 року здійснено з 19.02.2020 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача, обчислено його розмір, виходячи з 50% суми суддівської винагороди, вказаної у довідці ТУ ДСА в Кіровоградській області №222 від 17.03.2020 року, та стажу судді 19 років 4 місяці 9 днів.
Позивач, не погоджуючись зі зменшенням відсотку, застосованого відповідачем при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання, у березні та квітні 2021 року звертався до відповідача із заявами про здійснення перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% суддівської винагороди, вказаної у довідці ТУ ДСА в Кіровоградській області №222 від 17.03.2020 року. 
Відповідач листом №2047-2030/Щ-02/8-1100/21 від 14.04.2021 року повідомив позивача, що відповідно до наданих документів його страховий стаж складає 39 років 4 місяці 12 днів, з них 19 років 4 місяці 9 днів на посаді судді. Розмір щомісячного довічного грошового утримання обчислено, виходячи з 50% суми суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Правові підстави для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди відсутні. 
Правомірність дій відповідача щодо обчислення розміру довічного грошового утримання позивача, виходячи з 50% суми суддівської винагороди, вказаної у довідці ТУ ДСА в Кіровоградській області №222 від 17.03.2020 року, та стажу судді 19 років 4 місяці 9 днів, є предметом судового розгляду у даній справі.
З урахуванням положень ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням стажу роботи позивача безпосередньо на посаді судді (19 років 4 місяці 9 днів), який відповідачем не заперечується, а також періодів проходження строкової військової служби (1 рік 11 місяців 27 днів), половини строку навчання за денною формою у вищому навчальному юридичному закладі (1 рік 11 місяців), роботи на посадах помічника прокурора та прокурора прокуратури (12 років 1 місяць 15 днів), які відповідно до абзацу 4 пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII, статті 43 Закону України «Про статус суддів», статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» мають бути враховані до стажу роботи судді, позивач має 35 повних років стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання.  Відповідно до частини 3 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII позивач, з огляду на набутий стаж, має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зі збільшенням його розміру на 2 відсотки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, тобто у розмірі 80 % (50 % + (35 20) х 2%). Внаслідок неправильного визначення відповідачем стажу роботи позивача на посаді судді ним також неправильно визначено відсоток розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що призвело до зменшення його розміру при перерахунку з 19.02.2021 року та порушення права позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, установленому законом.
З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірне рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області №935130132208 від 11.02.2021 року про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , у якому неправильно визначено стаж роботи на посаді судді та відсоток розрахунку щомісячного довічного грошового утримання, є протиправним та підлягає скасуванню у цій частині.
Разом з тим, судом першої інстанції правильно було узято до уваги, що на час звільнення позивача у відставку у липні 2017 року діяв Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.09.2016 року, статтею 142 якого врегульовані питання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Відповідно до частин 1, 2 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.
До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:
1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;
2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Частиною 3 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Згідно з частиною 4 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України (частина 5 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII).
Розділом ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Так, пунктом 22 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.
Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 1 січня 2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010 року.
Пунктом 23 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII було визначено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010 року.
Пунктом 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010 року. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Між тим, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» №193-IX від 16.10.2019 року, який набрав чинності 07.11.2019 року, було виключено пункти 22, 23 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII.
Крім того, Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року №2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII.
У цьому Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.
Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом №1402-VIII.
Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.
Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.
Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Із зазначеного слідує, що з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року №2-р/2020 Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.06.2020 року у зразковій справі №620/1116/20 (№Пз/9901/5/20) щодо перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці. У цій зразковій справі Верховний Суд сформулював правову позицію, що зміна розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, а з 19.02.2020 року, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року у справі №2-р/2020, у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIІІ, оскільки саме з цієї дати втратили чинність обмеження, встановлені пунктом 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII.
Як зазначалось вище, щомісячне довічне грошове утримання у жовтні 2017 року було призначено позивачу відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII, а його розмір обчислено за правилами абзацу 2 пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. З огляду на те, що позивач мав стаж роботи на посаді судді 35 років, розмір його щомісячного довічного грошового був визначений у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди, яку він отримував на момент звільнення та яка відповідно до пункту 23 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII була обчислена відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010 року.
Після ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року №2-р/2020, ТУ ДСА в Кіровоградській області видало позивачу нову довідку №222 від 17.03.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у якій суддівська винагорода обчислена вже відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII.
Відповідач у лютому 2021 року здійснив з 19.02.2020 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, призначеного позивачу як судді у відставці, обрахувавши його у розмірі 50% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, вказаної у довідці ТУ ДСА в Кіровоградській області №222 від 17.03.2020 року.
При цьому, відповідач керувався нормою частини 3 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII, згідно з якою щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, а за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Однак, відповідачем не було враховано належним чином, що за змістом частини 3 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII на розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці впливає стаж роботи на посаді судді, оскільки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Відповідно до статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Згідно з абзацом 4 пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Суд першої інстанції встановив. що позивач у жовтні 2017 року для призначення щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці подав до ГУ ПФУ в Кіровоградській області необхідні документи про стаж (копію трудової книжки та військового квитка) та розрахунок стажу роботи судді, складений Новомиргородським районним судом Кіровоградської області на день видання наказу про відрахування позивача зі штату суду у зв`язку з виходом у відставку.
Відповідно до цього розрахунку стаж судді ОСОБА_1 , який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 35 років 4 місяці 20 днів та включає період проходження строкової військової служби (з 10.05.1978 року по 06.05.1980 року), половину строку навчання за денною формою у вищому навчальному юридичному закладі - Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського (з 01.09.1980 року по 01.07.1984 року), роботи на посадах прокурорів, а саме помічника прокурора міста Ізмаїл Одеської області (з 13.11.1985 року по 10.05.1988 року), помічника прокурора Гайворонського району Кіровоградської області (з 11.05.1988 року по 29.12.1992 року), прокурора Новомирогродського району Кіровоградської області (з 30.12.1992 року по 24.06.1993 року, з 18.11.1993 року по 20.05.1998 року), судді Новомиргородського районного суду Кіровоградської області (з 22.05.1998 року по 29.09.2017 року).
Орган Пенсійного фонду при призначенні позивачу у жовтні 2017 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зараховував до стажу роботи на посаді судді ці періоди роботи та виходячи із цього стажу, який склав повних 35 років, призначив щомісячне довічне грошового утримання у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді зі збільшенням на 2 відсотки за кожний повний рік роботи понад 20 років (80% + (35 - 20) х 2%), але обмежив його максимальним розміром 90%, як це було передбачено абзацом 2 пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII.
Проте, здійснюючи у лютому 2021 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача, відповідач у спірному рішенні №935130132208 від 11.02.2021 року обрахував стаж позивача на посаді судді лише в 19 років 4 місяці 9 днів.
З огляду на вказане, з урахуванням стажу роботи позивача безпосередньо на посаді судді (19 років 4 місяці 9 днів), який відповідачем не заперечується, а також періодів проходження строкової військової служби (1 рік 11 місяців 27 днів), половини строку навчання за денною формою у вищому навчальному юридичному закладі (1 рік 11 місяців), роботи на посадах помічника прокурора та прокурора прокуратури (12 років 1 місяць 15 днів), які відповідно до абзацу 4 пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII, статті 43 Закону України «Про статус суддів», статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» мають бути враховані до стажу роботи судді, позивач має 35 повних років стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання.
Варто на думку колегії суддів у даному спірному випадку зазначити, що реалізація конституційного права судді на відставку нерозривно пов`язана з наявністю необхідного стажу, абзацом четвертим пункту 34 розділу XII Закону № 1402-VIIІ чітко визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи і посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання) та звільнення відставку.
Судова колегія також виходить з того, що неправомірним є позбавлення особи, зокрема судді, набутого статусу (статусу особи, яка має стаж роботи на посаді судді у конкретному кількісному вимірі), оскільки це не узгоджується з принципом правової визначеності.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідно до частини 3 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII позивач, з огляду на набутий стаж, має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зі збільшенням його розміру на 2 відсотки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, тобто у розмірі 80% (50 % + (35 - 20) х2%).
Внаслідок неправильного визначення відповідачем стажу роботи позивача на посаді судді ним також неправильно визначено відсоток розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що призвело до зменшення його розміру при перерахунку у лютому 2021 року та порушення права позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, встановленому законом.
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірне рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області №935130132208 від 11.02.2021 року про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , у якому неправильно визначено стаж роботи на посаді судді та відсоток розрахунку щомісячного довічного грошового утримання, є протиправним та підлягає скасуванню у відповідній частині.
Щодо доводів апеляційної скарги відповідача про те, що відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 16.12.2020 №1279 його позбавлено функції фінансування виплати пенсії, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 16.12.2020 №1279 «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги», затверджено Порядок виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку (далі Порядок №1279).
Пунктом 1 Порядку №1279 визначено механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам у готівковій формі за зазначеним у заяві місцем їх фактичного проживання в межах України організаціями, що згідно із законодавством мають право здійснювати виплату і доставку пенсій та грошової допомоги.
Відповідно до абз.6 п.2 уповноважена організація - організація, що здійснює виплату і доставку пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України та згідно із законодавством має право надавати такі послуги.
Згідно до п.2 Порядку №1279 заява про виплату пенсії, грошової допомоги за місцем фактичного проживання через уповноважену організацію подається за формою згідно з додатком 1 особисто одержувачем або його законним представником до уповноваженого органу за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в межах України.
Крім того, відповідно до частини 4 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII, Порядку №3-1 призначення і виплата щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці здійснюються саме територіальними органами Пенсійного фонду України.
З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що доводи відповідача щодо втрати ним функції по виплаті пенсії є необґрунтованими та не впливають на право позивача на отримання ним довічного грошового утримання у встановленому чинним законодавством розмірі.
За даних обставин суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про часткове задоволення позову прийнято без неправильного застосування норм матеріального права, тому останнє підлягає залишенню без змін.
Доводи апеляційної скарги позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.   243,   311,   316,   321,   322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області – залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2022 року у справі №340/2639/21 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили відповідно до ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку, встановленому ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов