ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

29 вересня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 394/302/22 (2-а/394/5/22)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі 
апеляційну скаргу Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Данилко Олени Борисівни,
на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 18 липня 2022 року (головуючий суддя Краснопольська Л.П.) 
у справі № 394/302/22(2-а/394/5/22)
за позовом ОСОБА_1 , 
до Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Данилко Олени Борисівни, 
про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі, -
                                                
                                                    ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Данилко Олени Борисівни, в якому просив скасувати постанову серії ЕАО №4506464 від 18.07.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закрити провадження у справі. 
Позові вимоги обґрунтовані відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення та вказує на порушення вимог щодо порядку притягнення його до адміністративної відповідальності при винесенні оскаржуваної постанови.
Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 18 липня 2022 року позов задоволено. Визнано дії відповідача протиправними в частині винесення постанови серії ЕАО №4506464 від 18.07.2021 за ч. 4 ст.126КУпАП по справі про адміністративне правопорушення та скасовано постанову серії ЕАО №4506464 від 18.07.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі щодо ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.4 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн., провадження у справі закрито.
Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що при розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність. Відповідач жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності винесення постанови не надав, твердження позивача про те, що він не порушував правил дорожнього руху не спростував, тому оскаржувана постанова не може бути беззаперечним доказом вини позивача. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою  у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 
Відповідач зазначив, що 18.07.2021 відповідачем винесено постанову серії ЕАО №4506464 від 18.07.2021 за керування транспортним засобом марки Suzuki SX-4, д.н.з. НОМЕР_1 , під час якого рухаючись по трасі м. Житомир Шосе Київське 131 км зі швидкістю 88 км/год. позивач порушив встановлене обмеження швидкості 38 км/год. Швидкість вимірювалась технічним засобом Тrucam TC000780. При перевірці документів відповідачем з`ясовано, що позивач позбавлений правом керування на один рік відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 18.02.2021 у справі №758/1142/21 за вчинене правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП України. Відтак, позивачем порушено п.2.1(а) ПДР України, за яке у відповідності до ч.2 ст.36 КУпАП України на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн., що передбачено ч.4 ст.126 КУпАП України. В якості доказу перевищення швидкості позивачем є відповідне  фото та відеозапис з приладу LTI 20/20 TruCam (серійний номер ТС000780), на якому зафіксовано швидкість транспортного засобу під керуванням позивача, що є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. Разом з цим, можливість використання приладу LTI 20/20 TruCam підтверджується наявністю виданою державною службою спеціального зв`язку  та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 № 04/02/03-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму  шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних. Отже, приймаючи оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення, відповідачем оцінено наявні докази, повно і об`єктивно досліджено всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, як це передбачено ст. 252 КУпАП. Позивачу роз`яснено його права як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме ст. 268 КУпАП України та ст.3 Конституції України.  
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, інспектором роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Данилко Оленою Борисівною складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №4506464 від 18.07.2021, якою до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн. на підставі ч.4 ст.126 КУпАП.  
Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 18.07.2021 у місті Житомир за допомогою лазерного вимірювача швидкості LTI 20/20 TruCam (серійний номер ТС000780) виявлено порушення дорожнього руху, а саме: водій ОСОБА_1 рухаючись по трасі м. Житомир Шосе Київське 131 км, керував  транспортним засобом Suzuki SX-4, державний номерний знак НОМЕР_1 , зі швидкістю 88 км/год. в зоні дії дорожнього знаку 5.45 (м. Житомир), чим перевищив обмеження швидкості руху на 38 км/год. Швидкість вимірювалась технічним засобом Тrucam TC000780. 
При перевірці документів відповідачем з`ясовано, що позивач позбавлений правом керування на один рік рішенням Подільського районного суду м. Києва від 18.02.2021 у справі №758/1142/21 за вчинене ним правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП України, чим порушив вимоги п.2.1(а) ПДР України.
Вказаною постановою до позивача застосований штраф  на підставі ч.4 ст.126 КУпАП України в розмірі 20400 грн.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції.
Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).
Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів  Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.
Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі,: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. 
За загальним правилом ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Разом з тим, ч.3 ст.254 КУпАП встановлено, що протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.
Згідно вказаної норми ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Вимоги щодо змісту такої постанови встановлені цією ж нормою  ст.283 КУпАП.
Отже твердження позивача, якщо адміністративне правопорушення не було зафіксоване в автоматичному режимі, працівник поліції не має права виносити постанову без складання відповідного протоколу,  є помилковим.
Наявні у справі докази свідчать, що відповідачем дотримано законодавчо встановлений порядок притягнення позивача до адміністративної відповідальності.  
По суті прийнятої відповідачем постанови серії ЕАО №4506464 від 18.07.2021 про притягнення позивача до відповідальності на підставі  ч.4 ст.126 КУпАП України за порушення п.2.1(а) ПДР України  суд апеляційної інстанції встановив таке. 
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію»  визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням  Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до статті 32 цього Закону поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, зокрема, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.
Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія та на вимогу поліцейського - пред`явити його.
Отже, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія кореспондується із  обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такий документ. 
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.
Відповідно до п.1.1 ПДР - ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Згідно з ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п. 2.4 (а) Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України.
В свою чергу, відповідно до пп. «а» п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до ч.4 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП. 
В спірному випадку відповідачем встановлено і в оскаржуваній постанові зафіксовано факт позбавлення позивача права керування транспортним засобом в судовому порядку строком на один рік.
Означений факт підтверджений рішенням Подільського районного суду м. Києва від 18.02.2021 у справі №758/1142/21, позивачем не спростований. 
Отже, висновки суду першої інстанції про недоведеність  в установленому порядку факту скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, є помилковими.  
З приводу підстав зупинки транспортного засобу під керуванням позивача, суд зазначає, що Закон України «Про національну поліцію» та Правила дорожнього руху встановлюють обов`язок водія, після зупинки транспортного засобу, на вимогу поліцейського пред`явити для перевірки документи незалежно від того, які обставини слугували підставою для зупинки його транспортного засобу, тому питання правомірності  висновку відповідача  про перевищення позивачем обмеження швидкості руху на 38 км/год. не впливають на суть спірних правовідносин. 
Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції  вважає помилковими висновки суду першої інстанції про недоведеність в установленому порядку факту скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові.
Приймаючи оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО №4506464 від 18.07.2021, відповідач діяв на підставі та у спосіб, передбачений законодавством України, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування цієї постанови.
Суд першої інстанції під час розгляду справи не в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, що у відповідності до статті 317 КАС України є підставою для його скасування та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322  Кодексу адміністративного судочинства України, суд –
                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Данилко Олени Борисівни задовольнити.
Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від  18 липня 2022 року у справі № 394/302/22(2-а/394/5/22) скасувати, прийняти нове рішення.
В позові відмовити. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, оскарженню не підлягає (ст.272, ч.5 ст.328 КАС України).
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко