П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/7278/21-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Брезіна Тетяна Миколаївна 
Суддя-доповідач -  Залімський І. Г.   
28 листопада 2022 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Залімського І. Г. 
суддів:  Сушка О.О.  Мацького Є.М. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, у якому просив суд:
- визнати протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецький області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.11.2004 до 31.05.2008;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецький області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.11.2004 до 31.05.2008.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 08.08.2022 позов задоволено. 
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 08.08.2022 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що за період здійснення позивачем підприємницької діяльності за період з 2003 по 2007 роки та за 2009 рік, в системі персоніфікованого обліку відсутні відомості за формою «Індані-СПД» про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 .
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідач в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивача період здійснення підприємницької діяльності з 01.11.2003 по 31.05.2008, у зв`язку із чим безпідставно відмовив у призначенні пенсії за віком.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2022, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, 09.06.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. 
16.06.2021 відповідачем прийнято рішення №241670034408 про відмову у призначені пенсії позивачу за віком, у зв`язку із відсутністю у нього необхідного страхового стажу 28 років. Вказано, що страховий стаж позивача становить 23 роки 06 місяців 25 днів. Про вказане рішення повідомлено позивача листом від 16.06.2021, який міститься в матеріалах справи. 
Згідно розрахунку страхового стажу позивачу зараховано наступні періоди трудової діяльності: 01.01.1976 р. - 31.12.1976 р.; 01.01.1977 р. - 31.12.1977 р.; 01.01.1978 р. - 31.12.1978 р.; 18.11.1979 р. - 20.11.1981 р.; 08.04.1982 р. - 01.06.1982 р.; 05.10.1982 р. - 23.10.2002 р.; 28.11.2003 р. - 31.12.2003 р.
Матеріали справи містять лист Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 12.08.2021, в якому міститься інформація про те, що позивач перебував на обліку у податковому органі як фізична особа-підприємець з 28.11.2003 по 28.01.2009. Вказано, що адміністрування ЄСВ протягом 2003-2009 років здійснювалось Пенсійним фондом України. В додатку до вказаного листа подано інформацію про сплату позивачем податків з листопада 2003 року по травень 2008 року.
Також матеріали справи містять лист Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 01.09.2021, в якому вказується, що за результатами співставлення інформації отриманої з Головного управління ДПС у Чернівецькій області щодо сплати позивачем податків з 01.11.2003 по 31.05.2008, підтверджено подання до системи персоніфікованого обліку тільки періоди з січня по травень 2008 року, що відповідає інформації податкового органу за 2008 рік. Вказано, що за період здійснення позивачем підприємницької діяльності за період з 2003 по 2007 роки та за 2009 рік, в системі персоніфікованого обліку відсутні відомості за формою «Індані-СПД».
До матеріалів справи додано повідомлення управління ПФУ в Новоселицькому районі від 26.11.2003 про взяття на облік фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 .
Матеріали справи містять довідку Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 24.05.2021 р. в якій містять відомості, що позивач з 28.11.2003 по 30.06.2008 здійснював підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування, а саме єдиного податку. З 01.07.2008 по 28.01.2009 перебував на загальній системі оподаткування та звітності.
Не погодившись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів суду правомірність дій щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.11.2004 до 31.05.2008. Відсутність в системі персоніфікованого обліку за формою «Індані-СПД» відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 за період здійснення позивачем підприємницької діяльності з 01.11.2004 до 31.05.2008, за умови сплати страхових внесків, не може бути підставою для незарахування вказаного періоду до страхового стажу позивача та порушує його право на призначення пенсії за віком.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Згідно ст.44 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч.1 ст.8 Закону  України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (Закон №1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Згідно з п.2 ч.1 ст.11 Закону №1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до ч.2 ст.20 Закону №1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5, 7,9, 10,12,15,17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Частиною першою статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.
Згідно ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно з ч.3 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
У разі якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за формулою: ТП = Св : В, де: ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається в місяцях; Св - сума фактично сплачених страхових внесків за відповідний місяць з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати; В - мінімальний страховий внесок за відповідний місяць.
Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII розділ XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV доповнено пунктом 3-1, яким передбачено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 №793 доповнено пункт 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, новим абзацом, зокрема: періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.
Згідно з пп.2 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005  №22-1 (Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.
Таким чином, обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу при обчисленні пенсії періоду здійснення особою підприємницької діяльності є сплата за весь наведений період щомісячно внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або єдиного соціального внеску, та подання відповідних звітів до відділу персоніфікованого обліку органів Пенсійного фонду України.
Відповідно до п.2 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємства" від 03.07.1998 №727/98 (Указ №727/98, чинний на час сплати позивачем єдиного податку) суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.
Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах: до місцевого бюджету - 43 відсотки; до Пенсійного фонду України - 42 відсотки; на обов`язкове соціальне страхування - 15 відсотків (у тому числі до Державного фонду сприяння зайнятості населення - 4 відсотки) для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням.
Згідно із п.6 Указу №727/98 суб`єкт малого підприємства, який сплачує єдиний податок, не є платником податків, в тому числі збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Дію Указу Президента "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємства" припинено згідно із Законом України від 04.11.2011 №4014-VІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності", який набрав чинності з 01.01.2012.
При цьому, законодавчо визначеного обов`язку звітуватись перед органами Пенсійного фонду, як платника єдиного податку, та сплачувати його у позивача не було.
Встановлено, що з 28.11.2003 по 30.06.2008 здійснював підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування, а саме єдиного податку, а з 01.07.2008 по 28.01.2009 перебував на загальній системі оподаткування та звітності.
Довідкою Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 24.05.2021 та лисом Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 12.08.2021 підтверджено сплату позивачем, як суб`єктом підприємницької діяльності, єдиного податку (спрощена система оподаткування) в рахунок сплати страхових внесків за спірний період з листопада 2003 року по травень 2008 року, а тому зазначений період підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 26 березня 2020 року у справі № 414/1864/16-а, від 26 березня 2021 року у справі №414/1221/17.
Разом з цим, відсутність в системі персоніфікованого обліку за формою «Індані-СПД» відомостей про позивача як фізичну особу-підприємця за період здійснення нимм підприємницької діяльності з 01.11.2004 до 31.05.2008, за умови сплати страхових внесків, не може бути підставою для незарахування вказаного періоду до страхового стажу позивача та порушує його право на призначення пенсії за віком.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції  правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2022 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сушко О.О.    Мацький Є.М.