ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 613/436/20  Номер провадження 22-ц/814/2823/22	Головуючий у 1-й інстанції Шалімов Д.В.  Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді Хіль Л.М.,
суддів:  Гальонкіна С.А., Карпушина Г.Л., 
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтава провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Богодухівського районного суду Харківської області від 28 грудня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат», про стягнення заборгованості за договором надання безвідсоткової зворотної фінансової допомоги. 
Апеляційний суд заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» про стягнення заборгованості за договором надання безвідсоткової зворотної фінансової допомоги.
22 грудня 2020 року від ОСОБА_1 до Богодухівського районного суду Харківської області надійшло клопотання про відмову від позову та закриття провадження у справі, яке мотивоване тим, що судом відмовлено у поновленні строку на подачу доказу, а саме, договору про відступлення права вимоги від 17 березня 2020 року, у зв`язку з чим позивача позбавлено правової підстави звернення до суду як нового кредитора.
Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 28 грудня 2020 року прийнято відмову позивача від позову, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ДП «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» про стягнення заборгованості за договором надання безвідсоткової зворотної фінансової допомоги - закрито, стягнуто з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 35000,00 грн.
Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати в частині стягнення з нього на користь Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 35000,00 грн та вирішити питання про повернення йому як позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим постановлено ухвалу, яка не відповідає фактичним обставинам справи. Вказав, що подача заяви про відмову від позову це диспозитивне та суб`єктивне право позивача, яке не містить обмежень в його реалізації. При цьому, відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що позивачем допущено зловживання процесуальними правами або вчинялись інші необґрунтовані дії, які стали підставою для стягнення з нього витрат відповідача на професійну правничу допомогу.
Ухвала Богодухівського районного суду Харківської області від 28 грудня 2020 року в частині відмови від позову не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.
Учасники судового процесу були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи шляхом надсилання судових повісток на їх електронні адреси. 
Вказане узгоджується з правовою позицією від 13 липня 2022 року справі № 761/14537/15-ц.
Від представника відповідача адвоката Мартиненка А.М. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з участю в іншому судовому засіданні.
Апеляційний суд приходить до висновку, шо підстави заявлені в клопотанні є неповажними.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Апеляційний суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. 
Вказаного висновку дійшов і Верховний суд у справі №361/8331/18 в постанові від 01 жовтня 2020 року.
За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про розгляд апеляційної скарги без участі учасників справи, оскільки у справі достатньо доказів для правильного вирішення спору.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. п. 3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Місцевим судом вірно встановлено, що в квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» про стягнення заборгованості за договором надання безвідсоткової зворотної фінансової допомоги.
01 червня 2020 року до Богодухівського районного суду Харківської області від ОСОБА_1 1 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи договору про відступлення права вимоги від 17 березня 2020 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та заява про залучення ОСОБА_2 та голови комісії з припинення Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» в якості третіх осіб (а. с. 55).
Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 17 червня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про залучення до участі у справі третіх осіб відмовлено (а. с 77).
30 червня 2020 року до суду першої інстанції від ОСОБА_1 надійшло клопотання про поновлення процесуального строку на подання доказу, а саме, договору про відступлення права вимоги від 17 березня 2020 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а. с. 82).
Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 14 липня 2020 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на подання доказів відмовлено (а. с. 103-105).
14 липня 2020 року до суду першої інстанції від ОСОБА_1 надійшла заява про залишення його позовної заяви без розгляду, яка мотивована тим, що судом прийнято зазначену ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про поновлення процесуального строку на подання доказів, внаслідок чого він втратив процесуальний інтерес в розгляді справи (а. с. 98).
Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 14 липня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1  залишено без розгляду на підставі його заяви (а. с. 106).
20 липня 2020 року від Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, яка мотивована тим, що внаслідок зловживання позивачем процесуальними правами та того, що спір виник як результат його неправильних дій щодо формування доказової бази, суд має право покласти на ОСОБА_1 судові витрати незалежно від результатів вирішення спору. При цьому, відповідач надав належним чином засвідчену копію договору про надання правової допомоги від 14 травня 2020 року, акт наданої правової допомоги від 15 липня 2020 року, детальний опис витрат на правову (правничу) допомогу від 16 липня 2020 року та належним чином засвідчену копію платіжного доручення №171 від 21 травня 2020 року про сплату вартості наданої правової (правничої) допомоги у розмірі 35000,00 грн (а. с. 110-116).
Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 29 липня 2020 року в задоволенні заяви Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» про ухвалення додаткового рішення відмовлено (а.с.128-129).
Не погоджуючись з ухвалами Богодухівського районного суду Харківської області від 14 липня 2020 року та 29 липня 2020 року, Державне підприємство «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» подав апеляційну скаргу, в якій просив зазначені ухвали скасувати.
Постановою Харківського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року ухвали Богодухівського районного суду Харківської області від 14 липня 2020 року та 29 липня 2020 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а. с. 215-217).
22 грудня 2020 року до суду першої інстанції від ОСОБА_1 надійшла заява про відмову від позову та закриття провадження у справі, яка мотивована тим, що судом відмовлено у поновленні строку на подачу доказу договору про відступлення права вимоги від 17 березня 2020 року, у зв`язку з чим позивача позбавлено правової підстави звернення до суду як нового кредитора (а. с. 230).
Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 28 грудня 2020 року прийнято відмову позивача ОСОБА_1 від позову, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» про стягнення заборгованості за договором надання безвідсоткової зворотної фінансової допомоги - закрито; стягнуто з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 35000,00 грн (а. с. 232 234).
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивам має право подати заяву про відмову від позову на будь-якій стадії розгляду справи, судом не встановлено піцстав для відмови у задоволенні даної заяви позивача, а тому вважав за можливе прийняти відмову позивача від позову та закрити провадження у справі. Також суд вважав, що наявні підстави для задоволення заяви ДП «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 35 000,00 грн, оскільки дана вимога є обгрунтованою та доведена відповідачем належними доказами.
Проте, апеляційний суд не може погодитись з висновком місцевого суду з наступних підстав.
Згідно із частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;       4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з пунктом 4 частини першої  статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.
У статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду(постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року в справі 550/936/18).
Загальне правило щодо розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду передбачено частиною третьою статті 142 ЦПК України, згідно з якою у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача.
Такий висновок міститься у постановах Верховного Суду: від 21 квітня 2021 року в справі № 199/9188/16-ц, від 07 липня 2021 року в справі № 554/4353/17).
У частинах п`ятій та шостій статті 142 ЦПК України вказано, що в разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
У випадках, встановлених частинами третьою-п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
Відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.
Для стягнення здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.
Такого ж висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах від:      26 вересня 2018 року у справі № 148/312/16-ц, від 28 січня 2019 року у справі    № 619/1146/17-ц, від 02 грудня 2020 року у справі № 202/2600/15-ц, від               17 грудня 2020 року у справі № 758/12381/18-ц, від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18; Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах: від 09 липня 2019 року в справі № 922/592/17, від 21 січня 2020 року в справі № 922/3422/18, від 21 грудня 2020 року в справі № 922/1001/20; Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постановах: від     21 листопада 2018 року в справі № 820/4347/17, від 18 березня 2020 року в справі № 280/5628/18.
Представником відповідача на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду надано детальний опис витрат на правову (правничу) допомогу, акт наданої правової допомоги від 15 липня 2020 року за Договором про надання правової допомоги від 14 травня 2020 року та платіжне доручення № 171 від 21 травня 2020 року, відповідно до якого Державним підприємством «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» сплачено адвокату Шкребець Є.Ф. гонорар у сумі 35000 грн.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що позивачем було подано 27 липня 2020 року, заяву в якій останній  визнавав право відповідача на стягнення на користь останнього витрат на правничу допомогу у разі ухвалення рішення на користь відповідача, просивши зменшити їх розмір до 6 913,30 грн.
Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивностіта змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу,з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі№ 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі№ 910/7586/19.
Враховуючи заяву ОСОБА_1 , а також об`єм наданих адвокатом послуг в суді першої інстанції, витрачений адвокатом час та, виходячи з критерію реальності та розумності вартості адвокатських послуг, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слід зменшити витарти на правничу допомогу з 35000 грн до 10000 грн., що є необхідними й обґрунтованими.
Що стосується повернення 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви, слід зазначити наступне.
Відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Частиною 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не звертався до суду першої інстанції з відповідним клопотанням про повернення 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви, що не позбавляє його можливості здійснити цю процесуальну дію.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст.374, ст. 376, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України
                                                П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Богодухівського районного суду Харківської області від 28 грудня 2020 року в оскаржуваній частині змінити, зменшивши розмір витрат на правничу допомогу з 35000 грн. до 10000 грн. 
В іншій частині ухвала суду не оскаржувалася та не переглядалася судом апеляційної інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Головуючий суддя Л.М. Хіль
Судді С.А. Гальонкін
Г.Л. Карпушин

Повний текст постанови складено 20.10.2022 року